П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 947/17689/21	
Головуючий в 1 інстанції: Гниличенко М.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді -  Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання – Болтушенка А.О.,           
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

14 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якій просив скасувати постанову поліцейського роти №8 батальйону №2 УПП в Одеській області Козика О.С. серія ЕАН №4341803 від 12.06.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч.1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення зафіксованого в автоматичному режимі не враховано положення ст.ст. 279-1 - 279-4 КУпАП, які передбачають особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі. Також зазначав, що фіксація правопорушення проводилася приладом TruCam  з рук поліцейського, що є порушенням. Останній вважає себе невинним, а спірну постанову необґрунтованою.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що інспектором патрульної поліції враховані всі обставини, необхідні для розгляду справи та абсолютно правомірно винесено оскаржувану постанову, яка в свою чергу відповідає вимогам закону та є обґрунтованою. Позивачу роз`яснено права та надана можливість щодо їх використання на власний розсуд. Також ознайомлено з даними зафіксованими лазерним приладом TruCam LTI 20/20 №ТС008402. Вказаний пристрій відповідає всім вимогам законодавства України, а тому його покази є належними, допустимими та достовірними доказами. Можливість його використання з рук визначена відповідною Інструкцією, долученою до відзиву. 
Крім того, прилад спрацьовує з врахуванням похибки, яка може відбутися із-за тієї чи іншої вібрації. Факт вчинення правопорушення підтверджується фото та відео фіксацією із зазначенням координат місця події. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняту постанову, якою відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . Зокрема, апелянт при обґрунтуванні своєї позиції навів доводи викладені у відзиві на позовну заяву. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
12 червня 2021 року інспектором 8 роти, 2 батальйону УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції Козик О.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що 12 червня 2021 року о 13:34:39 год., позивач, керуючи автомобілем LEXUS IS 200, державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Отамана Головатого з швидкістю 74 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті (50 км/год) на 24 км/год та порушив п. 12.4 ПДР України.
У постанові зазначено, що швидкість вимірювалася технічним приладом TruCam LII ТС008402, повірка дійсна до 19.12.2020 (а.с. 9).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розбіжності у серії та номеру лазерного вимірювача у постанові та досліджених у судовому засіданні документів, не дають суду однозначно встановити, яким саме приладом було зафіксовано швидкість автомобіля позивача, тому вказаний доказ суд не приймає до уваги та вважає його неналежним та недопустимим доказом по справі. При проведені фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото  і відеотехніка повинно бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою закону /стаціонарно вмонтованим способом/, натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам  ст.40 Закону «ПроНаціональну поліцію». У даному випадку фіксація перевищення швидкості була здійснена приладом TruCAM, який інспектор тримав в руках, що може дати більшу похибку аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, внаслідок вібрації та дрибіжання, що в цілому свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до    Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993р. № 3353, встановлений  Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. 
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що   учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.12.4  Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1,2,3,5 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.
Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
На підтвердження вищенаведених вимог в оскаржуваній постанові зазначено технічний засіб, яким здійснювалося вимірювання швидкості, а саме TruCам LІI 20/20 ТС008402I.
Судова колегія враховує, що після номера пристрою, який завжди включає шість цифрових знаків стоїть символ І, проте з врахуванням доводів відповідача сукупно з наданими ним доказами фото та відео фіксації, вважає помилковими висновки суду про неможливість ідентифікації технічного пристрою, яким їх здійснено.
Допущена описка є цілком зрозумілою, а тому обґрунтування недоведеності вчинення позивачем правопорушення даними обставинами є надмірним формалізмом з боку суду першої інстанції. 
В матеріалах справи наявний фото та відеознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС008402, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год в населеному пункті, що в тому числі підтверджується зазначеними на фотознімку координатами. (а.с. 21, на звороті).
При цьому, судова колегія враховує, що позивач в цілому не заперечує можливість застосування даного технічного засобу, проте вказує, що це здійснено з рук не в автоматичному режимі.
Згідно з п. 9 ч. 1  ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію»  вона може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1  ст. 40 вказаного Закону  поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить   ч.1  ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", оскільки  камера повинна стояти на тринозі, а фіксація швидкості руху автомобілів здійснюватись лише в автоматичному режимі, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі (а.с. 68).
Також, судова колегія враховує надану відповідачем інструкцію по експлуатації TruCam (а.с. 33-60), згідно якої підтверджується можливість його застосування як з рук, так і з триноги.
При цьому, алгоритми обробки вимірювальної інформації враховують можливі похибки +- 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год.
Крім того, інструкція по експлуатації підтверджує, що у випадку нестабільної цілі вимірювання пристрій замість результатів вимірювання видає помилку під кодом Е03.
Судова колегія враховує, що обмеження швидкості в населеному пункті становить 50 км/год, відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП настає при перевищенні обмеження швидкості більщ ніж на 20 км/год, що з врахуванням похибки TruCam свідчить про швидкість, яка має перевищувати  72 км/год.
Як вбачається, зі змісту  ст. 251 КУпАП та ч. 1  ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ч. 1  ст. 73 КАС України  слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів справи вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення та її скасування.
Наданий відповідачем фото та відеозапис, зроблений з приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008402) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.
Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Колегія суддів зазначає, що пояснення позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними вище нормами     ПДР     України, та дослідженими судом доказами у справі, якими підтверджується порушення водієм  правил дорожнього руху  та спростовуються доводи щодо відсутності в його діях вини.     
Крім того, положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності – винесення постанови на місці вчинення правопорушення.
Згідно приписів ч. 3 ст.  254  та ч. 2 ст.  258 КУпАП  протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося, а оскаржувана постанова вірно складена на місці вчинення правопорушення відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП України.
Доводи позивача щодо порушення його прав згідно ст. 268 КУпАП є необґрунтованими, що також вірно встановлено судом першої інстанції, який зазначив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем дотримано вимоги законодавства, зокрема, позивачу в коректній формі роз`яснені його права згідно  ст.63 Конституції України,  ст.268 КУпАП  та надана можливість скористатись ними на власний розсуд, що вбачається із відеозаписів, доданих до матеріалів справи. Після роз`яснення прав інспектором, позивач зауважив, що з правами ознайомлений. 
Крім того, інспектором поліції роз`яснено причину зупинки та показано відеозапис з цього приводу, проте, позивач на свій розсуд не надав: усних або письмових пояснень, будь-яких клопотань або заперечень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.
Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Статтею 286 КАС України  встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3  ст.272 КАС України  судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями  273-277,  282-286  цього  Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286,308,310,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А  :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції  — задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021 року – скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  в повному обсязі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                           Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                           О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                                    К.В. Кравченко