Постанова                            
Іменем України
 
27 жовтня 2021 року                    
м. Київ
 
справа № 947/25644/19
провадження № 61-3034св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс»,
треті особи: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського», державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортов Ігор Олександрович,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Цюри Т. В., Гірняк Л. А., Комлевої О. С.  
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» (далі - ТОВ «Олімпекс Транс»), треті особи: Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського» (далі - ОК «Набережний квартал-Жаботинського»), державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі - КП «Агенція державної реєстрації») Махортов І. О., в якому просив визнати за ним майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 , загальна площа 42,18 кв. м, номер 105, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ № 1813415251101, та визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46525278, від 17 квітня 2019 року, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І. О.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» укладений договір співпраці, предметом якого є спільна діяльність сторін, направлена на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом, що будуть побудовані на земельній ділянці загальною площею 4 775 кв. м, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вказаного договору 
ОК «Набережний квартал - Жаботинського» з метою фінансування будівництва житлового будинку укладено ряд договорів із пайовиками, зокрема з позивачем. Між ним та ОК «Набережний квартал-Жаботинського» укладено договір про сплату внесків № 15.01.1.132 від 14 липня 2015 року, відповідно до якого він повністю сплатив вартість об`єкту нерухомості на рахунок ОК «Набережний квартал-Жаботинського» у загальній сумі 590 520 грн, внаслідок чого набув майнових прав на об`єкт нерухомості. 
Пізніше рішенням господарського суду Одеської області від 01 серпня 2017 року у справі № 916/3315/16 розірвано укладений між ТОВ «Транс» та 
ОК «Набережний квартал-Жаботинського» договір співпраці від 17 жовтня 
2014 року і ТОВ «Олімпекс Транс» не визнає майнові права позивача. 
Йому стало відомо про те, що право власності на об`єкт нерухомості, що побудований за рахунок його паю, зареєстровано за ТОВ «Олімпекс Транс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46525278, від 17 квітня 2019 року, прийнятого державним реєстратором 
КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І. О.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
РішеннямКиївського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Олімпекс Транс», треті особи: ОК «Набережний квартал-Жаботинського», державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» Махортов І. О., про визнання майнових прав та скасування рішення задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 42,18 кв. м, номер 105, в об`єкті незавершеного будівництва 2-секційного багатоквартирного житлового будинку з підземним паркінгом, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та даховою котельною (перша та друга черги будівництва), ОНМ 
№ 1813415251101.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46565948, від 19 квітня 2019 року, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» стосовно проведення державної реєстрації іншого речового права, майнові права на квартиру в об`єкті незавершеного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнено з ТОВ «Олімпекс Транс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 555,60 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю сплатив вартість пайового внеску; введення об`єкта будівництва в експлуатацію не відбулось 
у встановлені договором строки, оскільки ОК «Набережний квартал-Жаботинського» вибуло із зобов`язання про співпрацю та припинило діяльність (ініційована справа про банкрутство), що унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань за договором, тому єдиним належним і ефективним способом захисту позивача є визнання за ним права на майнові права на об`єкт нерухомості, що побудований за його кошти, у відповідності до договору 
№ 15.01.1.132 від 14 липня 2015 року про сплату внесків у ОК «Набережний Квартал-Жаботинського».
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Олімпекс Транс» на рішення суду першої інстанції залишено без руху 
у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження. Надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Олімпекс Транс» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2020 року.
Апеляційний суд виходив з того, що на виконання вимог ухвали суду від 
04 грудня 2020 року ТОВ «Олімпекс Транс» подало заяву про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення процесуальних строків для подання апеляційної скарги, в якій посилалося на те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 08 жовтня 2020 року пропущений з поважних причин, оскільки копію оскарженого рішення суду скаржник отримав лише 
20 жовтня 2020 року. З метою формування належної правової позиції 
у скаржника була необхідність в ознайомленні з матеріалами справи, тому 
21 жовтня 2020 року ТОВ «Олімпекс Транс» подало до Київського районного суду м. Одеси заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 17 листопада 
2020 року представник ТОВ «Олімпекс Транс» ознайомився з матеріалами справи. За результатами чого відповідачем підготовлено та 25 листопада 
2020 року подано до суду апеляційну скаргу. 
Зазначені підстави не є поважними для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, оскільки строк на апеляційне оскарження відраховується з моменту отримання скаржником копії оскарженого рішення суду, а не з моменту ознайомлення з матеріалами справи. З огляду на те, що копію оскаржуваного рішення суду ТОВ «Олімпекс Транс» отримано 20 жовтня 2020 року, а апеляційну скаргу подано 25 листопада 2020 року, тому 
ТОВ «Олімпекс Транс» пропустило строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 08 жовтня 2020 року, встановлений статтею 354 ЦПК України. Заявником в поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не наведено інших поважних підстав для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.
Аргументи учасників справи
У лютому 2021 року ТОВ «Олімпекс Транс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржену ухвалу суду постановлено
з порушенням частини третьої статті 354, статті 358 ЦПК України, всупереч положенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і без належної об`єктивної оцінки судом апеляційної інстанції обставин, що стали підставою для незначного (шість днів, два дні з яких - вихідні) пропуску процесуального строку.
При вирішенні питання наявності поважних причин пропуску процесуального строку, а саме значних труднощів для своєчасного подання апеляційної скарги, відповідач просив врахувати у заяві від 29 грудня 2020 року такі обставини. Відповідач є підприємством, яке взяло на себе зобов`язання добудувати об`єкт незавершеного будівництва, що має статус резонансної недобудови у м. Одесі внаслідок злочинних дій посадових осіб ОК «НК-Жаботинського», який безпосередньо здійснював будівництво об`єкту. У зв`язку з виниклою ситуацією, в суспільстві існує значний рівень недовіри до ТОВ «Олімпекс Транс» як забудовника, що провокує за собою численні судові спори для підприємства та значні фінансові заборгованості контрагентів та інвесторів перед підприємством. Тому відповідач фінансово не може собі дозволити укладати договори про надання правничої допомоги з адвокатами у десятках судових справ з огляду на значну вартість таких послуг, а захист своїх інтересів і прав здійснює в порядку само представництва. У складі ТОВ «Олімпекс Транс» перебуває лише дві особи, що уповноважені на юридичний супровід діяльності підприємства - директор та юрисконсульт. У період з 26 жовтня 2020 року по 
08 листопада 2020 року (включно) директор підприємства перебував у відпустці за власний рахунок; 20 жовтня 2020 року та 22 жовтня 2020 року підприємство одночасно отримало копії судових рішень Київського районного суду м. Одеси по чотирнадцяти справах, процесуальні строки для подання апеляційної скарги для яких розпочались практично одночасно і спливали, відповідно, 20 листопада 2020 року та 22 листопада 2020 року. Крім того, підприємство також отримало 
у цей час копії інших судових рішень Київського районного суду м. Одеси ще по шести справах, протягом жовтня-листопада 2020 року відповідач ознайомлювався в суді зі всіма вказаними матеріалами судових справ, кожна 
з яких має не менше чотирьох томів, та в порядку черговості подавав апеляційні скарги. Проте зазначені обставини не враховані апеляційним судом, їм не надано жодної оцінки, хоча зазначені обставини викликали значні труднощі 
в можливості реалізації гарантованих конвенційних прав на оскарження судових рішень підприємством та дотримання процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення. Апеляційним судом без належного мотивування були відхилені доводи товариства щодо неможливості належним чином реалізувати право на справедливий суд з огляду на тривале ненадання судом першої інстанції можливості ознайомитися з матеріалами справи.
У постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі 
№ 376/229/15-ц зазначено, що при вирішенні питання поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження суд мав би врахувати обставини неможливості вчасного ознайомлення з матеріалами судової справи, оскільки такі обставини мають суттєве значення для вирішення такого питання.
У справі, що переглядається, представник відповідача ознайомився 
з матеріалами судової справи лише 17 листопада 2020 року (як із шістьма іншими справами цієї ж судді Київського районного суду м. Одеси в цей же день), а подав апеляційну скаргу 25 листопада 2020 року, зміст якої був викладений на 30-ти сторінках із детальним зазначенням сторінок матеріалів справи, на які посилався скаржник у власній скарзі. Зазначене свідчить, що відповідач намагався сумлінно та добросовісно вжити всіх об`єктивно необхідних від нього дій для належного захисту своїх прав та інтересів 
і дотримання процесуальних вимог діючого законодавства.
Крім того, пропуск процесуального строку на подання апеляційної скарги 
є незначним - шість днів, два з яких були вихідними днями (21, 22 листопада 2020 року).
У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі -  ЄСПЛ) сформувалась стала судова практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо незначний пропуск строку є поважним та об`єктивно незалежним від волі скаржника (постанова Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 420/1813/19).
У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 372/4155/18 зазначено, що Верховний Суд також виходить з того, що заявник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, а можливе, на думку апеляційного суду, пропущення строку на апеляційне оскарження є незначним, тому перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.
В указаній ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Суд встановив, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ «Олімпекс Транс» отримало копію оскарженого судового рішення 20 жовтня 2020 року (т. 3, а. с. 169). 
З матеріалами справи представник скаржника ознайомився 17 листопада 
2020 року (т. 3, а. с. 171). 
Апеляційну скаргу подано скаржником до суду 25 листопада 2020 року (т. 3, а. с. 174).
Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплене забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо 
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частини перша, пункт 2 частини другої статті 354 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею 
у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
ЄСПЛзауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так 
і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 
20 лютого 2014 року). Правило встановлення обмежень доступу до суду 
у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи («llhan v. Turkey», № 22277/93, § 59, ЄСПЛ, від 27 червня 2000 року).
ЄСПЛ вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, 
а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження 
в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 
№ 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі 
№ 376/229/15-ц зроблено висновок, що «норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. […] У справі, яка переглядається, порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, заявниця посилалась на те, що неодноразово зверталась до суду із заявами про надання справи для ознайомлення, про що свідчать відповідні заяви з штампами Сквирського районного суду Київської області про їх одержання від 5 січня, 16 і 23 лютого, 
9 березня 2016 року, проте відповіді не отримала, справа не була надана їй для ознайомлення, тому з вини суду вона не мала можливості оформити апеляційну скаргу у визначені процесуальним законом строки. Таким чином, зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, повинен був перевірити її доводи про поважність причин пропуску процесуального строку, оскільки вони мають суттєве значення для вирішення питання про поновлення цього строку». 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 521/2-3752/11 (провадження № 61-35754св18) зазначено, що «при відхиленні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на незначний пропуск заявником строку на апеляційне оскарження, подання апеляційної скарги через шість днів після отримання перекладу тексту судового рішення на російську мову (пункт 1.3 договору про надання перекладацьких послуг), що свідчить про дійсний її намір оскаржити судове рішення, відсутність інших дій, що свідчать про зловживання процесуальними правами. Таким чином, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, тому суд вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відхилення клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відмову 
у відкритті апеляційного провадження».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №61-11168св21) вказано, що «у статтях 127, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням 
у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку». Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2020 року у справі 
№ 372/4155/18 (провадження № 61-7685св20) та вказано, що заявник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, а можливе, на думку апеляційного суду, пропущення строку на апеляційне оскарження 
є незначним, тому перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги та поновлення процесуальних строків для подання апеляційної скарги від 28 грудня 2020 року ТОВ «Олімпекс Транс» просило врахувати, окрім іншого, що ТОВ «Олімпекс Транс» одночасно отримало копії судових рішень Київського районного суду м. Одеси по чотирнадцяти справах, процесуальні строки для подання апеляційної скарги для яких розпочались практично одночасно; незначний пропуск процесуального строку - шість днів (два з яких - вихідні); працівники канцелярії Київського районного суду м. Одеси не могли більше тижня надати матеріали справи для ознайомлення юрисконсульту ТОВ «Олімпекс Транс» (т. 3, а. с. 199, 200). 
Апеляційний суд встановив, що строк на апеляційне оскарження закінчувався 
19 листопада 2020 року, апеляційну скаргу подано скаржником до суду 
25 листопада 2020 року. Отже, зазначений строк пропущено на шість днів.
За таких обставин апеляційний суд не надав оцінку всім наведеним скаржником обставинам в обґрунтування поважності причин пропуску строку, не встановив необ`єктивного зволікання ТОВ «Олімпекс Транс» з поданням апеляційної скарги та не врахував, що пропущення строку на апеляційне оскарження є незначним, 
а тому зробив передчасний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржене судове рішення скасувати 
з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Транс» задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року скасувати. 
Справу № 947/25644/19 передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Одеського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук