ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1815/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Бєляновського В.В., Богатиря К.В.   

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.
Представники сторін в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 
по справі № 916/1815/21 
за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до відповідача Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» 
про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.10.2019  № 7702/1920-КП-23 у розмірі 1 770 707,13 грн., з якої 1 386 779,48 грн. – сума основного боргу, 105 397,89 грн. – пені, 105 490,86 грн. – 3 % річних, 173 038,90 грн. – інфляційні втрати

суддя суду першої інстанції: Шаратов Ю.А. 
час та місце винесення рішення: 14:30, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29,  Господарський суд Одеської області
повний текст рішення складено: 20.09.2021.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.10.2019 № 7702/1920-КП-23 у розмірі 1 770 707,13 грн., з якої 1 386 779,48 грн. – сума основного боргу, 105 397,89 грн. – пені, 105 490,86 грн. – 3 % річних, 173 038,90 грн. – інфляційні втрати.
Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 15, 16, 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, статті 20, 173, 174, 175, 193, 216, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору постачання природного газу від 02.10.2019 № 7702/1920-КП-23 щодо оплати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 1 386 779,48 грн. – суму основного боргу, 52 698,95 грн. – пені, 105 490,86 грн. – 3 % річних, 173 038,90 грн. – інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 26 560,61 грн.
Відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» в частині стягнення пені в розмірі 52 698,95 грн.   
Рішення мотивоване тим, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений газ, водночас судом враховуючи інтереси сторін, поведінку винної сторони та ступень виконання зобов`язання, а саме сплату 92 % суми основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, і захист майнового права та інтересу кредитора шляхом компенсації 3 % річних та інфляційних втрат, зменшено розмір пені, на до 52  698,95 грн.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі №916/1815/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 52  698,95 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені в сумі 52  698,95 грн., у стягненні якої було відмовлено, - задовольнити. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги:
Скаржник вважає, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення було невірно застосуванні норми матеріального права, а саме статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.
Зокрема, суд першої інстанції при зменшенні розміру пені мав врахувати майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні.
Головною підставою зменшення розміру неустойки відповідач вказує на тяжкий фінансовий стан. Натомість, відповідно до статті 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. 
Відповідач до матеріалів справи не надав жодних належних доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача виконати взяті на себе зобов`язання. 
У зв`язку з чим, скаржник вважає, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525, 526, 551, 599,625 Цивільного кодексу України.
Узагальнена позиція Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ».
02.11.2021 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» в якому відповідач просить рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 по справі №916/1815/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення.
В обґрунтування відзиву, відповідач зазначає, що загальна сума штрафних та фінансових санкцій, стягнена оскаржуваним рішенням суду, складає 383927,65 грн., з яких 105  397,89 грн. - розмір пені, отже, сума стягненої пені є надмірно великою.
Крім того, майновий стан АТ «Одеська ТЕЦ» дуже важкий, оскільки відповідач довгий час перебував в стані банкрутства, в свою чергу, припинення провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ», відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» здійснювалось не з підстав покращення фінансового стану підприємства, АТ «Одеська ТЕЦ» фактично залишилося банкрутом, але тільки в силу Закону скасовується такий його статус.
АТ «Одеська ТЕЦ» зазначає, що відповідачем зобов`язання було частково виконане, зважаючи на важке фінансове становище АТ «Одеська ТЕЦ», необхідності підтримання об`єкта теплопостачання міста Одеси, як одного з необхідних елементів безпеки людини, недопущення формування надвеликої кредиторської заборгованості, а також відсутності будь-яких доказів, наданих позивачем, які б свідчили про завдання збитків АТ «НАК «Нафтогаз України», у разі зменшення розміру пені, відповідно до ст.233 ГК України, вважає, що у суду першої інстанції були всі вагомі докази, доводи та підстави для зменшення розміру пені на 50%.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі №916/1815/21 - залишено без руху.
Встановлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі 3405, 00 грн. – у строк до 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
21.10.2021 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі №  916/1815/21.
Призначено справу № 916/1815/21 до розгляду на 30.11.2021 об 11:00 год.
26.11.2021 до суду апеляційної інстанції від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю скаржника.
Представники сторін в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 
Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
30.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
02.10.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір № 7702/1920-КП-23 (далі – Договір від 02.10.2019).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору від 02.10.2019 постачальник (Позивач) зобов`язався поставити споживачеві (Відповідачу) природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.
Згідно із пунктом 2.1 Договору від 02.10.2019 постачальник передає споживачу у жовтні 2019р. – квітні 2020р. замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 3     590 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень 2019р. – 80; листопад 2019р. – 550; грудень 2019р. – 700; січень 2020р. – 920; лютий 2020р. – 780; березень 2020р. – 560; квітень 2020р. - 0.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, 4.4 Договору від 02.10.2019 ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України “Про ринок природного газу”. Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту. Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.
Пунктом 5.1 Договору від 02.10.2019 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 – відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. 
В подальшому між Позивачем та Відповідачем були укладені додаткові угоди, а саме від 28.10.2019 № 1, від 12.11.2019 № 2, від 09.12.2019 № 3, від 18.12.2019 № 4 /а.с. 26, 27, 28, 29/.
Крім того, 28.01.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду № 5 до Договору від 02.10.2019 відповідно до якої сторони зокрема, дійшли згоди про наступне:
1. Викласти з 01 січня 2020 року пункти 4.1 та 4.2 Розділу 4. “Ціна природного газу” цього Договору у наступній редакції:
“ 4.1 Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог положення (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 17) та інших нормативно-правових актів і визначається в прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України “Про ринок природного газу”. Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. 
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). 
У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.
4.2 Ціна за 1000 куб. м. природного газу з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим договором складає 4   650,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) – 20 %, усього разом з ПДВ – 5   580,00 грн.
До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 – 124,16 грн. за 1000 куб.м. на добу без ПДВ, крім того ПДВ – 20 %, усього разом з ПДВ – 148,99 грн.
Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування – 4 774,16 грн. за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ – 20 %, усього разом з ПДВ – 5 728,99 грн.”
2. Викласти з 01 січня 2020 року пункт 7.2 Розділу 7 «Відповідальність Сторін» цього Договору у наступній редакції:
« 7.2 У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.» 
Несплата відповідачем в повному обсязі вартості поставленого за договором № 7702/1920-КП-23 від 02.10.2019 природного газу стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.
Місцевим господарським судом встановлено, що Судом встановлено, що Позивачем та Відповідачем складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 17  919  820,39 грн., а саме:
від 30.11.2019 за листопад 2019 року на суму 2  277  712,48 грн.;
від 31.12.2019 за грудень 2019 року на суму 3  842  391,25 грн.;
від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 4  220  531,22 грн.;
від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 4  247  772,72 грн.;
від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 3  114  737,54 грн.;
від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 216  675,18 грн.
Відповідачем частково сплачено Позивачу за поставлений газ у розмірі 16 533 040,91 грн., що підтверджується випискою Операцій за підприємством АТ «Одеська ТЕЦ».
Отже сума заборгованості Відповідача за Договором від 02.10.2019 складає 1 386 779,48 грн. (17 919 820,39 – 16 533 040,91 = 1 386 779,48).
Докази оплати Відповідачем заборгованості у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.
Позиція Південно – західного апеляційного господарського суду. 
Оскільки позивач не погоджується із оскаржуваними рішенням виключно у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 52 698,95 грн. пені, колегія суддів переглядає зазначене судове рішення лише в межах цих вимог апеляційної скарги.
На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пункту 7.2 Договору від 02.10.2019 (в редакції Додаткової угоди № 5) у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
Так, пеня за прострочення оплати за Договором від 02.10.2019 у періоди з 27.12.2019 по 17.04.2020 складає суму в розмірі 105 397,89 грн.
За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Враховуючи встановлення судом факту несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань, місцевий господарський суд перевіривши розрахунок пені, сума якої становить 105 397,89 грн., зазначив, що розрахунок є вірним, зроблений відповідно до умов Договору на підставі погодженої сторонами процентної ставки, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру пені на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України на 90%.
При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, перевіривши ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, з огляду на наявні обставини фінансового стану відповідача, враховуючи баланс інтересів обох сторін, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини не надання позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань, місцевий господарський суд вважав за необхідне зменшити розмір пені, яку належить стягнути з відповідача навпіл (на 50%), а саме до 52698,95 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення нарахованої суми пені на 50% від розрахованої позивачем, та в цій частині відхиляє доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відповідно до наступного.
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.
Водночас колегія суддів приймає до уваги:
-          АТ «Одеська ТЕЦ» довгий час перебувало в процедурі банкрутства, припинення провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» відбулось відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна», з моменту закриття справи про банкрутство, фінансовий стан залишається важким;
Заборгованість АТ «Одеська ТЕЦ» перед основним кредитором - АТ «НАК «Нафтогаз України», відповідно до Акту звіряння розрахунків, станом на 30.04.2021, складає 1  229  192 261,43 грн.
При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять, вимоги про стягнення збитків позивачем не заявлялись. 
Колегія суддів апеляційної інстанції також враховує, що відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам; здійснення оплати поставленого позивачем природного газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію; негативна ситуація, що існує в країні у сфері оплати з житлово-комунальних послуг, є загальновідомою обставиною; водночас відповідачу потрібні грошові кошти, зокрема, на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії з метою забезпечення своєчасного та належного надання відповідних послуг.
Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом першої інстанцій норми, закріпленої у статті 233 Господарського кодексу України, оскільки суд з`ясував обставини, передбачені зазначеною нормою, з урахуванням наявних у справі доказів.
Колегія суддів відзначає що для позивача не матиме негативних наслідків позбавлення його можливості стягнення пені на 50%, наявність збитків та погіршення фінансового становища позивача, ним не доведено, а тому заперечення скаржника проти зменшення розміру пені колегією суддів відхиляється. 
Таким чином, врахувавши ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань з часткової оплати отриманого природного газу, встановивши обставини збиткової господарської діяльності відповідача, та зважаючи, що нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки від несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань, дотримуючись необхідного балансу інтересів сторін у справі, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 % та встановили, що до стягнення з відповідача належить 52  698,95 грн. пені.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 08.09.2021 у справі №  916/1815/21 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 01.12.2021

Головуючий суддя                                                                      І.Г. Філінюк 

Суддя                                                                                           В.В. Бєляновський 

Суддя                                                                                           К.В. Богатир