КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
1[1]

Номер справи: 758/9114/20
Номер провадження:  33/824/263/2021 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП      
    
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
24 травня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року,
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, 
ОСОБА_1 , який народився   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:                   АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Цією ж постановою, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі  420 грн. 40 коп. 
Як встановлено постановою судді, 21 липня 2020 року о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, керував автомобілем «КІА» д.н. НОМЕР_1 на АДРЕСА_2.
Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а справу направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, 252, ч. 1    ст. 256, ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
Зокрема, як вказує апелянт, 21 липня 2020 року о 14 год. 20 хв. він дійсно знаходився на АДРЕСА_2 у свого знайомого ОСОБА_2 , після цієї зустрічі, він повертався додому, але згадав, що залишив у машині ключі від квартири, і коли він підійшов до свого автомобіля, відкрив дверцята щоб взяти ключі, до нього підійшли працівники поліції, та запропонували прийняти участь у  слідчих діях, на що він відмовився, так як не мав вільного часу, але працівники поліції попросили надати документи, а після того, як він надав документи, останні побачивши у своєму реєстрі те, що відносно нього складався адміністративний протокол за вживання алкоголю, почали йому погрожувати складанням нового протоколу.
Як звертає увагу апелянт, з автомобіля патрульних вийшли дві особи, які не були одягнені в поліцейську форму, та сказали йому, що або він з ними їде до поліції, або в медичну установу для встановлення факту сп`яніння, на що він їм відповів, що самостійно поїде до установи, але коли він приїхав до медичної установи, йому там повідомили, що він може пройти освідування тільки з працівниками поліції.
Крім того, апелянт просить взяти до уваги те, що на час затримання працівниками поліції, він не перебував в автомобілі та не керував ним, а намагався тільки відкрити двері, для того, щоб взяти ключі від квартири, які знаходились в підлокітнику автомобіля, що підтверджується відеоматеріалом, який наявний в матеріалах справи.
Також, апелянт зазначає про те, що на судове засідання, яке відбулось 07.09.2020, він не зміг прибути, так як зламав ногу, та перебував на лікарняному, і ним було подане відповідне клопотання про відкладення розгляду справи, в порядку ст. 268 КУпАП, так як він хотів дати особисті пояснення по даній справі, проте суддя проігнорував дане клопотання, та розглянув справу у його відсутність.
Будучи неодноразово, більше 7 разів, належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду ОСОБА_1 з`явився до суду лише один раз, однак справу було відкладено через неявку його захисника, а захисник ОСОБА_1 - адвокат Сподар А.В. взагалі до суду не з`являвся, а лише направляв клопотання про відкладення апеляційного розгляду через карантинні обмеження та хворобу на коронавірус.
У зв`язку з тривалою, більше семи місяців, неявкою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника в судове засідання, справу було розглянуто за їх відсутності.  
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зокрема, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від                    21 липня 2020 року серії БД № 313530, який було складено щодо  ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА00704, на якому зафіксовані обставини, які стали підставами для оформлення адміністративного матеріалу.
При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України,  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735. 
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року               № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський, як це прямо передбачено п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів, перш за все  Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, дозволяє зробити висновок про те, що водій транспортного засобу, в даному випадку ОСОБА_1 , у разі виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, повинен був пройти огляд у закладі охорони здоров`я не самостійно, а в супроводі поліцейського, який повинен бути присутнім під час проведення огляду до  його завершення та складання і вручення під підпис висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги                ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а лише хотів забрати ключі із свого автомобіля, а також про те, що суддею не були взяті до уваги обставини, які могли істотно вплинути на його висновки, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Той факт, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , сам по собі не може служити безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки останній був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, а тому під час апеляційного розгляду не встановлено достатніх даних, які б дозволили зробити висновок про те, що постанова судді щодо ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що  апеляційна скарга ОСОБА_1 , не містить у собі переконливих даних, які б ґрунтувались на фактичних обставинах справи та могли служити достатніми підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020  року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, відповідно до якої   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                          
                                                                                                       С.О. Новов  

 

 

 

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Отвіновський П.Л.