ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1904/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/401/21 Категорія:  	Ушакова К. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 листопада 2021 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.
за участю секретаря                       Чуйко А.В.
  
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2021 року, ухвалене в складі судді Ушакової К.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності заповіту, визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, повний текст рішення складений 06 вересня 2021 року, -
в с т а н о в и в :
       У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності заповіту, визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
       Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді двох земельних ділянок та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
При житті ОСОБА_3 13 серпня 2004 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй і на що вона матиме право заповіла ОСОБА_4 . 
Про існування заповіту позивач дізналася на початку червня 2020 року коли переглядала речі померлої ОСОБА_3 , яка є її рідною бабою і в будинку якої позивач проживає. 
Позивач звернулася до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Кравченка С.В. та написала заяву про прийняття спадщини за заповітом, яку він посвідчив та направив до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори. Особисто звернутись до нотаріуса із завою про прийняття спадщини позивач не мала можливості, так як має двох малолітніх дітей, яких виховує сама та які часто хворіють і залишити їх на інших осіб вона не могла. 
В січні 2021 від Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори позивачу прийшло повідомлення про те, що нотаріальною конторою заведена спадкова справа за заявою дочки померлої ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею першої черги за законом. Також нотаріус повідомив, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, і що заповіт від імені ОСОБА_5 зроблений на ім`я ОСОБА_4 , а згідно поданих заяви документів, прізвище позивача « ОСОБА_6 » та рекомендував звернутися до суду для продовження терміну прийняття спадщини та тлумачення заповіту.
Факт, що заповіт був складений на ім`я позивача підтверджується тим, що в заповіті вказано її ім`я та по батькові, і лише у написанні прізвища мається розбіжність в одній літері. Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 25 травня 2006 року в якій вона просить призначити її опікуном над неповнолітньою онукою ОСОБА_2 , тобто ОСОБА_3 визнавала її онукою, і рішенням Золотоніської міської ради № 513 від 22 червня 2006 року ОСОБА_3 була призначена опікуном над нею. Позивач проживала в будинку ОСОБА_3 з народження, що підтверджується довідками та відмітками в будинковій книзі. Зазначене підтверджує те, що позивач є не стороння особа ОСОБА_3 і вона дійсно склала заповіт на її ім`я, але при посвідченні в нотаріуса неправильно назвала її прізвище, чи можливо нотаріус неправильно його записав.
Вказує, що її необізнаність про існування заповіту та неповідомлення нотаріусом позивача про його існування є поважною причиною пропуску строку вступу в спадщину. Також причиною пропуску строку вказує те, що особисто звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини вона не мала можливості, оскільки має двох малолітніх дітей, який виховує одна, діти часто хворіють та залишити їх на інших осіб вона не могла.
На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд встановити, що заповіт складений 13 серпня 2004 року ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1855, на користь ОСОБА_4 належить ОСОБА_2 ; визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та встановити ОСОБА_2 додатковий строк – два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Корсунь-Шевченківський.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2021 року позов задоволено.
Встановлено, що заповіт від 13 серпня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1855, складений на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили.
Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції  прийшов до висновку, що в заповіті ОСОБА_3 від 13 серпня 2004 року належить розуміти замість неправильного прізвища спадкоємиці « ОСОБА_7 » правильне « ОСОБА_6 », та вказав, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, оскільки він містить особистий підпис заповідача, який свідчить та підтверджував його дійсні наміри.
Суд, враховуючи те, що пропуск строку для прийняття спадщини є незначним, позивач була необізнана про наявність заповіту, перебування на утриманні малолітніх дітей, одна з яких в період з 04 лютого 2020 року по 15 квітня 2020 року хворіла, встановлення постановою КМУ № 215 від 16 березня 2020 року на території України карантину (заборонено з 12.00 год. 18.03.2020 до 12.05. 2020 регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньо обласному і міжобласному сполученні; був обмежений прийом громадян нотаріусами), оскільки нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом і відповідь позивачу про розгляд її заяви від 11 червня 2020 року про прийняття спадщини направлено нотаріусом лише 12 січня 2021 року, дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
       Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким в зазначеній частині відмовити.
Доводи апеляційної скарги вмотивовані тим, що хвороба дітей позивача не може вважатися підставою для визнання поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки заяву мала би особисто подати чи надіслати поштовим зв`язком саме позивач. Крім того, у цій справі незалежно від наявності заповіту позивач є спадкоємцем першої черги за законом і відсутність даних про існування заповіту ніяким чином не впливала на її волевиявлення щодо подачі заяви про прийняття спадщини за законом, проте така заява подана не була. Про наявність об`єктивних причин, що унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не зазначала.
Стосовно нездійснення нотаріусом повідомлень та викликів спадкоємця апелянт зазначає, що Закон України «Про нотаріат» зобов`язує нотаріуса здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моменту заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Вважає, що суд помилково застосував постанову ВСУ від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, в якій вказано про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки у вказаній справі позивач є спадкоємцем п`ятої черги після смерті двоюрідного брата, тоді як в справі, що розглядається позивач мала право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги за правом представлення.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 24 жовтня 1967 року (а.с. 16).
Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 14 вересня 2001 року ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_2 , позивача у справі (а.с. 9).
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2012 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оголошено померлою з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 15).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 22 червня 2006 року ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_2 (а.с. 18).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.(а.с.11)
За життя 13 серпня 2004 року  ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1855 (а.с. 10).
Як вбачається зі змісту вказаного заповіту, на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що матиме право за законом заповіла ОСОБА_4 .
Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою позивачу на її заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 , яка була направлена до нотаріальної контори 11 червня 2020 року, було повідомлено листом від 12 січня 2021 року № 9/02-14 про те, що заведена спадкова справа за заявою дочки померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею першої черги за законом. Також повідомлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини. 
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Позивач є дочкою визнаної померлою ОСОБА_9 , яка як вбачається з матеріалів справи являлась дочкою померлої спадкодавця ОСОБА_3 , а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємиця першої черги за правом представлення. 
У випадку якби позивач не була спадкоємцем першої черги вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для задоволення заяви про надання додаткового строку.
Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України).
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що незалежно від обізнаності про існування заповіту позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті баби як спадкоємиця першої черги за законом шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була. Обставини, на які посилалася позивач, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
До таких висновків прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 29 червня 2021 року у справі № 671/308/20.
Суд першої інстанції вказуючи на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття послався на правові висновки, викладені  у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.
Суд у цій справі виходив з того, що позивач про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
У цій справі встановлені обставини спадкування позивача після смерті його двоюрідного брата,  отже, спадкування спадкоємцем п`ятої черги за законом.
У справі, яка переглядається, правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивачем, яка є спадкоємицею першої черги за правом представлення після смерті баби.
Отже правовідносини у справі № 565/1145/17 та у справі, яка переглядається, не є подібними, тому суд необґрунтовано застосував до спірних правовідносин висновки, викладені у справі № 565/1145/17.
Однією з підстав визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними суд першої інстанції вказав перебування на утриманні позивача малолітніх дітей, одна з яких в період з 04 лютого 2020 року по 15 квітня 2020 року хворіла та встановлення на території України карантину. 
Відповідно до п. 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Тобто позивач не була позбавлена можливості подати до державної нотаріальної контори засобами поштового зв`язку письмову заяву про прийняття спадщини після смерті її баби ОСОБА_3 .
Таким чином, оскільки позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст.  367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27 серпня 2021 року – скасувати в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалити в цій частині нове рішення яким:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Корсунь-Шевченківська державна нотаріальна контора про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у виді судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2043 гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
Повний текст постанови виготовлений 4 листопада 2021 року.

Судді