Справа № 338/83/20 
Провадження № 22-ц/4808/1123/21 
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.,
з участю                                     представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Рогів Т.Р., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Челій-Пушкар О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Битківським Л.М. 20 квітня 2021 року в смт. Богородчани Івано-Франківської області, повний текст якого складено 30 квітня 2021 року,    
                                                           в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_2 поданий позов до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.10.2019 року в с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «УАЗ-452» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем «Peugeot» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови судді Богородчанського районного суду від 07.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ПДР, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 122-4 КУпАП України. 
Відповідальність водія транспортного засобом марки «УАЗ-452», реєстраційний номерний знак  НОМЕР_1 за договором обов`язкового страхування не була застрахована.
Витрати, понесені ним на ремонт автомобіля «Peugeot», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 склали 30058 грн. Не виконаними залишились ремонтні роботи – молдинг скла дверей та не проведено заміну пошкоджених декоративних елементів дверей. Вартість цих робіт оцінює в 6479,13 грн. Відповідач відшкодувати заподіяну майнову шкоду відмовився. 
Крім того, зазначив, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди внаслідок понесених переживань через протиправну поведінку відповідача та незручностей внаслідок вимушених змін життєвих обставин. Через неможливість протягом певного часу користуватись автомобілем, змушений був звільнитись з роботи, оскільки його робота була пов`язана з використанням особистого транспортного засобу, так як працював торговим агентом на ТзОВ «ТД Регістр». Розмір моральної шкоди оцінив у 10 000 грн.
Просить стягнути з відповідача на його користь шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 36537,13 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Вирішити питання судових витрат (а.с.1-6).
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 095,18 грн на відшкодування спричиненої майнової шкоди, 3000 грн на відшкодування моральної шкоди, 840,40 грн понесених витрат на сплату судового збору, 1507 грн понесених витратна оплату експертного дослідження та 3500 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.174-178).
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, недоведеності обставин, що мають значення для справи,невідповідність висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що визначаючи розмір заподіяної шкоди судом взято за основу висновок експертного дослідження від 09.01.2020 року, відхиливши доводи сторони відповідача щодо його невідповідності вимогам чинного законодавства, неналежності та недопустимості.
Так, у висновку експертного дослідження від 09.01.2020 року, складеного експертами Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не зазначено, що експерти обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.  
В частині визначення розміру збитків висновок експертного дослідження взагалі не містить дослідницької частини. Експерт обмежився зазначенням про те, що калькуляція обсягу ремонту розраховувалася на момент ДТП на основі фотознімків без зазначення виду, характеру і обсягу пошкоджень.
З висновку експерта неможливо встановити характер пошкодження (зокрема розмір деформацій, які впливають на вид і обсяг робіт), локалізацію їх розташування, причин їх утворення, обсяг запчастин, які враховані експертом в калькуляцію для здійснення ремонту та обсяг ремонтних робіт в їх взаємозв`язку.
Крім того, в розмір матеріального збитку експертом враховано втрату товарної вартості (6821,11 грн), хоча таке питання на предмет дослідження замовником не ставилось, та, у відповідності до вимог п.8.6 Методики експертом, не зазначено умов, які впливають на зовнішній вигляд чи експлуатаційні якості транспортного засобі,що є обов`язковим для такого виду дослідження.
Істотною є та обставина,що автомобіль використовувався позивачем як торговельним агентом в гірських регіонах тривалий час,що не виключає отримання певного виду пошкоджень (царапин),які носять експлуатаційний характер та могли б слугувати підставою для покладення цих витрат на роботодавця,а відсутність у висновку дослідження мети замовлення оцінки, ставить під сумнів отримання висновку саме для подання суду,а не в інших цілях.
Вказані обставини свідчать про недоведеність розміру матеріального збитку за пошкодження автомобіля та є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.183-188).
Заперечивши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.
Вказує, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Посилання апелянта на неналежність та недопустимість вказаного висновку експертного дослідження є необґрунтованим, оскільки експертом враховано  весь комплекс робіт та матеріалів, які необхідні та достатні для відновлення спричиненої шкоди. Крім того, в судовому засіданні допитано експерта Івано-Франківського відділення судових експертиз ОСОБА_3 , який підтвердив зроблені висновки в експертному дослідженні від 09.01.2020 року та надав їм належне обґрунтування.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін (а.с.204-206).
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Рогів Т.Р., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Челій-Пушкар О.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з положень ч.6 ст. 82 ЦПК України, ст.ст. 22 ЦК України, 23,1166, 1167 ЦК України щодо обов`язку відповідача відшкодувати заподіяну шкоду, прийнявши до уваги розмір майнової шкоди, наведений у висновку автотоварознавчого дослідження, у якому враховано весь комплекс робіт та матеріалів, необхідних та достатніх для відновлення транспортного засобу. Стягуючи моральну шкоду, суд  з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов до висновку про необхідність стягнення 3000 грн з відповідача на відшкодування моральної шкоди.   
З  обчисленням розміру матеріальної шкоди не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Peugeot», реєстраційний номерний знак  НОМЕР_2 згідно свідоцтва НОМЕР_3 (а.с.32).
17 жовтня 2019 року о 16 год 30 хв ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "УАЗ-452" номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Шевченка в с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області, допустив порушення вимог п.п. 2.3., 13.1., 22.2. Правил дорожнього руху, а саме: проявив неуважність під час зустрічного роз`їзду, не врахував дорожню обстановку, особливості вантажу і стану транспортного засобу, не вибрав безпечного інтервалу, не перевірив надійність розташування і кріплення вантажу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Peugeot", державний номерний знак  НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортний засіб марки "Peugeot", номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.10 Правил дорожнього руху, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "УАЗ-452", номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 на момент ДТП не була застрахована. 
Постановою Богородчанського районного суду від 07.11.2019 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнаний винним за ст.124, 122-4 КУпАП і притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.8). 
В ході розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень визнав, фактичних обставин справи не оспорював.
Відповідно до ст.22, ст.1166, ст.1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2ст.1167 ЦК).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Встановлені зазначеною постановою суду від 07 листопада 2019 року подія і обставини ДТП, внаслідок якої транспортний засіб під керуванням позивача зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї ДТП водія транспортного засобу "УАЗ-452", номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.
Таким чином, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, належним чином дослідив докази у справі і надав їм належну оцінку, а також достатньо повно встановив фактичні обставини справи, дійшовши висновку про наявність правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди за рахунок відповідача.
Разом з тим, визначаючи розмір майнової шкоди - 25095 грн 12 коп суд не врахував наступне.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Позивач вказував, що придбав через мережу Інтернет деталь, яка підлягала заміні – дзеркало заднього виду за ціною 6100 грн, а також оцінив роботи, які ще необхідно провести для відновлення авто по заміні молдингу скла та дверей у сумі 6479,13 грн. Заподіяну майнову шкоду оцінив на загальну суму 36537,13 грн. 
Згідно наряду-замовлення та акту надання послуг №775 від 15.11.2019 року, виконаного ФОП ОСОБА_4 , вартість виконаних ремонтних робіт (рихтовка, пофарбування) автомобіля «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_2 складає 23958 грн. ПДВ 3993 грн.  (а.с.10). 
Згідно акту наданих послуг №775 від 15.11.2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля ОСОБА_2 , виконана ФОП ОСОБА_4 ,  склала 23958 грн. В тому числі ПДВ 3993 грн. (а.с.11).
В наряді-замовлення №775 від 15.11.2019 року ФОП ОСОБА_4 перелічено відповідні роботи, а саме: дефектовка автомобіля 825 грн, з/в дзеркала заднього виду 495 грн, фарбування дзеркала заднього виду – 1254 грн, з/в переднього 495 грн, розборка/зборка дверей -1188 грн, ремонт передніх дверей-2112 грн, фарбування передніх дверей-3828 грн, з/в задні двері-495 грн, ремонт задніх дверей – 1914 грн, фарбування задніх дверей - 3498 грн, ремонт заднього крила 1155 грн, зварювальні роботи - 1485 грн, поліровка – 1716 грн. Разом 23958 грн.Податок на додану вартість – 3993 грн (а.с.10).
З акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.11.2019-09.11.2011 року  сума оплати згідно рахунку №775 склала 23958 грн (а.с.227).
З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №2137/2138/19-28 від 09.01.2020 року, проведеного експертами Івано-Франківського відділення судових експертиз Кікерчуком Р.Л. та ОСОБА_5 , на замовлення ОСОБА_2 , розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_2 , унаслідок його пошкодження, складає 25095,18 грн (а.с.12-20).  На а.с.21-25 наявна ремонтна  калькуляція  по вартості ремонту станом на 17.10.2017 року (день настання дорожньо-транспортної події ), яка використана експертами для розрахунку збитків.
Згідно зі ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України учасника справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Встановлено, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження №2137/2138/19-28 від 09.01.2020 року складений після проведення ремонтних робіт автомобіля, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом у  визначенні розміру матеріальної шкоди та не може братися судом до уваги у вирішенні даного спору.
Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку вбачається, що фізична особа-підприємець  ОСОБА_4 по 3 групі оподаткування  не є платником податку на додану вартість. Таким чином, підстави для включення у суму збитків податку на додану вартість відсутні.
Із врахуванням принципів належності та допустимості доказів (ст.ст.77,78 ЦПК) суд вважає доведеним реальний  розмір майнових збитків на суму 19 965 грн (23958 грн - 3993 грн).  Зазначені вище докази відповідачем не спростовані.
Також суд апеляційної інстанції погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди. На думку колегії суддів, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням усіх обставин справи та стягнув розмір відшкодування, яке компенсує моральні страждання позивачу за пошкодження майна і не є надто обтяжливим для відповідача.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
При зверненні до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 46537,13 грн. (а.с.5).
Отже, відсоток задоволених судом позовних вимог судом становить 49,34% (19965+3000х100/46537,13).
Надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Челій-Пушкар О.І. підтверджується договором від 08.01.2020 року та актом виконаних робіт від 15.01.2010 року, в якому зазначено відповідні юридичні послуги: спілкування з клієнтом, вивчення документів,надання консультацій,узгодження предмету та змісту позову – 600 грн; аналіз судової практики – 400 грн; складання процесуальних документів (позовна заява, підготовка додатків до позову) – 2500 грн (а.с.42,45).
За надання правничої допомоги  ОСОБА_2 сплачено адвокату 3500 грн (а.с.44).
Оскільки апеляційний суд змінив суму коштів, яка підлягає стягненню, із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог  на 49,34%.
З урахуванням наведеного розмір судових витрат,які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ,  складає 869,97 грн  (різниця, яка підлягає сплаті іншій стороні).
Що ж стосується оплати позивачем понесених витрат на експертне дослідження, то ці витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки висновок експертного автотоварознавчого дослідження №2137/2138/19-28 від 09.01.2020 року, проведеного експертами Івано-Франківського відділення судових експертиз Кікерчуком Р.Л. та ОСОБА_5 , на замовлення ОСОБА_2 , не враховано при визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, оскільки судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру матеріальної шкоди та судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                             п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2021 року змінити в частині відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат.
В цій частині ухвалити нове рішення, яким  стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 19 965,00 грн (дев`ятнадцяти тисяч дев`ятсот шістдесяти п`яти гривень нуль копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   судові витрати в розмірі 869,97 грн (вісімсот шістдесяти дев`яти гривень дев`яноста семи копійок).
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                              І.О. Максюта
                                                                                                                         Л.В.Василишин
                                                                                                                         М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено  13 грудня 2021 року.