УХВАЛА

02 грудня 2021 року  
Київ
справа №826/4222/17
адміністративне провадження №К/9901/36441/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.
перевіривши касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2021 року
та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року     
у справі №826/4222/17
за позовом ОСОБА_1 
до Головного територіального управління юстиції у м. Києві 
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якому просив:                              
- визнати протиправною відмову Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 листопада 2016 року №7/33/14238 - 16 листопада 2016 року 185/185 в задоволенні запиту на інформацію ОСОБА_1 від 15 листопада 2016 року стосовно надання завіреної копії нормативного акта, яким встановлені строки виплати заробітної плати працівникам Головного територіального управління юстиції у місті Києві;
- визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо приховування інформації від позивача публічної інформації стосовно нормативного акта Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким встановлюються виплати заробітної плати працівникам Головного територіального управління юстиції у місті Києві;
- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у місті Києві надати  позивачу завірену копію нормативного акта Головного територіального управління юстиції у місті Києві, яким встановлені виплати заробітної плати працівникам Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року позов задоволено повністю.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 31 січня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року,  в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
05 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №826/4222/17.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав не зазначення в касаційній скарзі підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (код 0102934846670) копія ухвали суду від 21 жовтня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником  23 жовтня 2021 року.
01 листопада 2021 року до Верховного Суду від скаржника надійшла касаційна скарга в новій редакції, в якій скаржником зазначено про усунення недоліків, які зазначені в ухвалі Верховного Суду від  21 жовтня 2021 року, та підстави касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
Таким чином особою, що подала касаційну скаргу, були усунуті недоліки касаційної скарги, які були зазначені в ухвалі Верховного Суду від  21 жовтня 2021 року, що дає змогу вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
За правилами частини першої      статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною першою статті 328 України   КАС України   учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України   передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами спрощеного провадження, позивач вказує на те, що  суд першої інстанції, приймаючи 13 лютого 2020 року до свого провадження справу №826/4222/17, відніс її до категорії справ незначної складності помилково, оскільки до справ незначної складності, де відповідачем є той чи інший розпорядник інформації, відносяться лише справи щодо оскарження бездіяльності розпорядника інформації щодо розгляду запиту на інформацію (пункт 2 частина друга статті 12 КАС України), які розглядаються у порядку, передбаченому статтею 263 КАС України, водночас, предметом розгляду цієї справи  є протиправні дії розпорядника інформації щодо відмови у задоволенні запиту на інформацію та приховування запитуваної інформації.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішенні суду підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою   статті 328 КАС України.
Також, підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №826/4222/17 (застосування положень статті 24 Закону України «Про оплату праці» у взаємозв`язку з положеннями статті 115 КЗпП України про те, що терміни виплати заробітної плати встановлюються підприємствами, установами організаціями, незалежно від форми власності, самостійно в колективному договорі або локальному акті роботодавця, погодженому з виборним органом первинної профспілкової організації).
Крім цього, у касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є пункт 4 частини четвертої     статті 328 КАС України із посиланням на пункт 1 частини другої статті 353 КАС України.
Зокрема, в обґрунтування даної правової норми позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій не було здійснено належного дослідження зібраних у справі доказів, а саме:
- стосовно того, у якій спосіб Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві встановлено терміни виплати заробітної плати (колективним договором чи локальним актом). При цьому скаржником при розгляді даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій було звернуто увагу на те, що відповідно до вимог статті 115 КЗпП України у Південно-Західному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) строки виплати заробітної плати його працівникам встановлено у колективному договорі, однак судами попередніх інстанцій даний доказ не був досліджений і йому на надано відповідної та належної оцінки, що стало підставою для ухвалення незаконного, на думку скаржника, судового рішення;
- не відображено в оскаржених судових рішеннях результати перевірки інформації, яка міститься у відповіді Головного територіального управління юстиції у м. Києві на запит позивача від 17 листопада 2016 року №7/33/14238, в якій зазначено, що строки виплати заробітної плати працівникам Головного територіального управління юстиції у м. Києві врегульовані статтею 115 КЗпП України з посиланням на належні, допустимі та достовірні докази, а саме інформації щодо способу встановлення ГТУЮ у м. Києві строків виплати заробітної плати (колективним договором чи локальним актом).
Отже, доводи, які викладені в матеріалах касаційної скарги, вказують на наявність обставин, визначених пунктами 1 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником та вирішення питання щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В касаційні скарзі позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», а саме якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
На обґрунтування заявленого клопотання скаржник зазначає, що його дохід як фізичної особи за 2020 рік складається з соціальних виплат, а саме: з допомоги по безробіттю в сумі 4874, 52 грн., з житлової субсидії в сумі 7510,02 грн. та одноразової допомоги з місцевого бюджету в сумі 2500 грн., а всього 14884,54 грн. (підтверджується доданими до касаційної скарги документами), а за подання цієї касаційної скарги йому треба сплатити судовий збір в сумі 1816,00 грн. відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір». 
Дослідивши аргументи, які викладено в клопотання про звільнення від сплати судового збору, Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, з підстав, наведених у клопотанні, оскільки розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5% розміру річного доходу позивача за 2020 рік.
Касаційна скарга у новій редакції відповідає вимогам      статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України в редакції Закону №2147-VІІІ,
УХВАЛИВ:
1. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу касаційної скарги задовольнити.
2. Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу цієї касаційної скарги.
3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2021 року та постанову  Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №826/4222/17.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань. 
5. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/4222/17.
6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду