Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 р. 	Справа № 440/6989/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 19.07.21 по справі № 440/6989/21
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління ДПС у Полтавській області  
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
          У червні 2021 року   ОСОБА_1 ( далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся  до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області ( далі – відповідач, ГУ ДПС в Полтавській обл.) в якому просив визнати протиправним та скасування рішення №0035252408 від 08 червня 2021 року в частині нарахування штрафу та пені за період з 20 квітня 2018 року по 07 червня 2018 року (включно) та за період з 01 березня 2020 року по 29 травня 2020 року (включно).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від  19.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Не погодившись з даним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 та постановити  судове рішення яким прийняти до розгляду його позовну заяву до ГУ ДПС в Полтавській обл. про визнання протиправним та скасування  рішення №0035252408 від 08.06.2021 «Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ним на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2021, з дотриманням процесуальних строків було подано уточнену позовну заяву. В додатках  до уточненої позовної заяви, були додану копії документів, що підтверджують обставини на яких гуртуються позовні вимоги із зазначенням, що подані документи відповідають оригіналу документів, які наявні у нього, факсиміле підпису та датою підпису. Уточнений позов, який подано до суду 13.07.2021 та супровідний лист підписаний ним власноручно, що відображає його волевиявлення та розуміння проведених процесуальних дій. Вважав помилковим посилання суду першої інстанції на позиції Верховного Суду по справі № 640/5124/19, викладеної у постанові від 16.03.2020, оскільки предметом розгляду  касаційної інстанції по даній справі був факт підписання представником позивача саме позовної заяви за допомогою факсіміле.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , ч.2  ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено.
30 червня 2021 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду  позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ч. 5 ст. 160 та ч. 4 ст. 161 КАС України та роз`яснено позивачеві спосіб усунення недоліків шляхом надання до суду:
- позовної заяви із зазначенням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з цим самим предметом та з тих самих підстав, та копій такої позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;
- належним чином засвідчених копій документів, доданих до позовної заяви на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (із зазначенням прізвища та ініціалів позивача, його особистого підпису, дати такого засвідчення та відмітки "Згідно із оригіналом" у разі знаходження у нього оригіналів таких письмових доказів), та належним чином засвідчених копій цих документів відповідно до кількості учасників справи.
13.07.2021 від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій останнім повідомлено про відсутність інших спорів між цими самими сторонами, про той самий предмет та з тих же підстав та відсутність рішень інших судів та органів щодо вирішення такого спору.
До уточненої позовної заяви позивачем додано документи на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на яких проставлена відмітка "Згідно із оригіналом" та дата їх засвідчення. Підпис позивача проставлено на таких копіях із застосуванням факсиміле.
          Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем  в зазначений  судом строк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху  у повному обсязі не виконано та недоліки позовної заяви в повній мірі не усунуто.
          Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, ч.1 ст. 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 статті 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Чинне законодавство України нормативно не визначає поняття факсиміле, однак частина третя     статті 207 Цивільного кодексу України встановлює, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-цифрового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Нормами КАС України   не передбачено випадків, коли допускається подання позовних заяв із факсимільним підписом.
Статтею 43 КАС України визначено зміст адміністративної процесуальної правосуб`єктності, відповідно до якої це є здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.
Оскільки процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою, то подання відповідних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам     КАС України     та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем уточнена позовна заява була подана  до суду у строки встановлені ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 та підписана власноручним підписом  Дуленка А.Г.
Враховуючи вище зазначені правові норми та  обставини справи, колегія суддів  вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки останнім були усунені недоліки  зазначені  в ухвалі від 30.06.2021.
Посилання суду першої інстанції на неповне виконання  позивачем  ухвали суду від 30.06.2021 в зв`язку з наданням до уточненої позовної заяви  копії документів які засвідчені факсимільним підписом колегія суддів вважає помилковими, та такими що є проявом формалізму, який обмежує право особи на розгляд її справи судом.
          З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку  про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та направлення справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
          Вимоги апеляційної скарги в частині постановлення рішення про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки  питання прийняття позовної заяви до розгляду віднесено до компетенції суду першої інстанції.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на зазначені вище аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 по справі №440/6989/21 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі №440/6989/21  скасувати.
Справу № 440/6989/21 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.В. Присяжнюк