ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

Справа № 991/7958/21
Провадження № 1-кс/991/8073/21
У Х В А Л А

26 листопада 2021 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:

До Вищого антикорупційного суду надійшли скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою № VYH?20211118?01?02 від 18.11.2021 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Зі змісту вказаних скарг, що 18.11.2021 ОСОБА_2 звертався до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих в «Mienl Bank Aktiengeselschaft», головою Національного банку України ОСОБА_3 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_4 і іншими службовими особами НБ України, директорами-розпорядниками ФГВФО, Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_5 , начальником ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Державної служби фінансового моніторингу України та іншими службовими особами цих державних і правоохоронних органів, якими, внаслідок зловживання владою або службовим становищем, тобто про умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб-вкладників та кредиторів банку, сприяли легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом. На думку заявника, дані діяння містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 3641, 3652 КК України. Однак відомості про кримінальні правопорушення не внесені до ЄРДР, тому ОСОБА_2 просив зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за його заявами; надати витяг з ЄРДР та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Перевіривши скаргу вважаю, що вона підлягає залишенню без розгляду виходячи з наступного.
Заявник та потерпілий можуть оскаржити до слідчого судді бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 303 КПК України).
Для суду є аксіомою, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.
Про правильність такого підходу зазначає і Велика Палата Верховного Суду, яка наголосила на тому, що надання переваги словеснограматичному (буквальному) трактуванню норм законодавства без одночасного цільового (телеологічного) їх тлумачення не дозволить встановити зміст, а також мету та практичне значення існування тієї чи іншої норми у законодавстві. Це може призвести до значних та невиправданих ускладнень у правозастосовній практиці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14?к).
Метою наведеної вище норми є забезпечення судом початку досудового розслідування за кожною подією ймовірного вчинення злочину, про яку особа (потерпілий чи заявник) повідомила уповноваженого суб`єкта, але останній допустив бездіяльність щодо початку досудового розслідування за цими обставинами. Зазначена мета є досягнутою, зокрема, в разі постановлення за скаргою особи ухвали про зобов`язання уповноваженого суб`єкта внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою особи. При цьому реалізація положень цієї норми забезпечує досягнення завдань кримінального провадження.
КПК України не передбачено багаторазове (повторне) внесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення у зв`язку чим в разі самостійного припинення уповноваженою особою бездіяльності, яка оскаржується, провадження за скаргою підлягає закриттю (абзац 2 частини 2 статті 305 КПК України).
Водночас КПК України не регламентує повноваження слідчого судді у ситуації багаторазового (повторного) оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання, але подібними за змістом заявами про одне й те саме кримінальне правопорушення, яка (бездіяльність) вже була предметом судового контролю, за наслідками чого суд неодноразово виносив рішення про зобов`язання уповноваженого суб`єкта розпочати досудове розслідування та ці судові рішення були виконані таким суб`єктом.
У зв`язку з чим суд на підставі частини 6 статті 9 КПК України вирішує її, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права, обов`язковості судових рішень, публічності, диспозитивності, забезпечення права на оскарження бездіяльності (пункти 1, 14, 17, 18, 19 частини 1 статті 7 КПК України).
Так, принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частина 2 статті 8, частина 5 статті 9 КПК). Виходячи з практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, 28.11.1999, § 61, 62).
Виходячи з положень інших згаданих вище засад кримінального провадження про те, що: (1) ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному КПК України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України (частина 2 статті 21 КПК України); (2) прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення (стаття 25 КПК України); (3) кожному гарантується право на оскарження бездіяльності прокурора та слідчого в порядку, передбаченому КПК України (частина 1 статті 24 КПК України); (4) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (частина 1 статті 26 КПК України) - слідує, що реалізація особою права на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність уповноваженого суб`єкта щодо внесення відомостей за заявою особи до ЄРДР має здійснюватися в межах та в порядку, передбачених КПК України, відповідно до мети норми пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України.
КПК України не містить визначення поняття «зловживання процесуальним правом», законодавець використовує його в контексті реалізації права на відвід та вступну промову у частині 4 статті 81 та абзаці 5 частини 1 статті 349 КПК України відповідно.
Верховний Суд зазначив, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала ККС ВС від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к). Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16?к). При цьому Верховний Суд неодноразово констатував зловживання учасниками кримінального провадження процесуальними правами, зокрема, на участь в апеляційному розгляді, на отримання судових рішень, на залучення перекладача (постанови ККС ВС від 24.09.2019 у справі № 755/10138/16?к та від 19.02.2019 у справі № 236/1798/16 к, ухвала ККС ВС від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15?к).
Виходячи з загальних засад кримінального провадження, Верховний Суд зазначив, що в разі якщо скарга містить нецензурну лексику чи образливі висловлювання, то вказане може бути визнано судом зловживанням особою своїми процесуальними правами та надалі мати наслідком постановлення судом рішення про залишення такої скарги без розгляду (постанова Верховного Суду від 24.03.2021 у справі № 937/1056/20).
З наведених мотивів, враховуючи мету норми пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України та завдання кримінального провадження, в разі наявності судового рішення про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про певне кримінальне правопорушення за заявою особи, то наступні скарги цієї особи з приводу бездіяльності уповноваженого суб`єкта за заявою щодо того ж самого кримінального правопорушення не можуть бути предметом повторного судового розгляду. Багаторазове подання до слідчого судді скарг особою, права якої вже захищені судом, може свідчити про зловживання нею правом на подання скарги, що має наслідком залишення скарги без розгляду.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду неодноразово здійснювали судовий контроль за дотриманням прав ОСОБА_2 за його скаргами на бездіяльність НАБУ та САП щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення за його аналогічними заявами. З цієї підстави наведені ним у заяві від 18.11.2021 обставини вже є предметом досудового розслідування у ряді кримінальних проваджень, розпочатих НАБУ та САП на виконання ухвал слідчих суддів Вищого антикорупційного суду за відповідними заявами ОСОБА_2 , а саме у справах: № 991/2353/20, № 991/6072/20, № 991/7984/20, № 991/9521/20, № 991/9656/20, № 991/9622/20, № 991/9622/20, № 991/1870/21, № 991/3400/21, № 991/4202/21, № 991/4203/21 за результатами розгляду яких було розпочато кримінальні провадження.
У подальшому, відповідними постановами прокурора підслідність у зазначених вище кримінальних провадженнях була визначена за Солом`янським управлінням поліції ГУ НП у місті Києві. 
З наведених підстав вважаю, що неодноразове подання ОСОБА_2 скарг до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду з приводу бездіяльності НАБУ та САП, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявами щодо тих самих обставин, які вже вирішені по суті слідчими суддями, при цьому ухвали слідчих суддів виконані та наведені ОСОБА_2 обставини вже є предметом досудового розслідування. Тобто права ОСОБА_2 вже були захищені судом в порядку, передбаченому КПК України.
З наведеного вбачається, що дійсною метою поданої скарги є зміна в неналежний процесуальний спосіб органу досудового розслідування зі слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві на НАБУ та фактичне судове оскарження рішення прокурора САП, яке оскарженню в такий спосіб не підлягає. Зміна органу досудового розслідування здійснюється виключно уповноваженим прокурором в порядку, передбаченому частиною 5 статті 36, частин 10 статті 216, статті 218 КПК України, а перевірку законності та обґрунтованості згаданого рішення прокурора може бути здійснено Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки, чи керівником САП (частина 6 статті 36 КПК України).
Слід зазначити, що особи, які вважають себе потерпілими від кримінальних правопорушень, не повинні чинити дії, які спрямовані на досягнення цілей відмінних, від цілей компенсації заподіяної шкоди, притягнення до відповідальності винних осіб. Подання однотипних скарг, заяв про вчинення кримінальних правопорушень із тим, щоб штучним чином збільшити кількість кримінальних проваджень, у яких здійснюється досудове розслідування одних і тих ж обставин (із незначними відмінностями у переліку осіб, які є імовірними фігурантами вчинення кримінального правопорушення, або ж у кримінально-правовій кваліфікації) слідчий суддя сприймає як відсутність наміру домагатися реалізації своїх прав як потерпілого, здійснювати ефективну процесуальну взаємодію із органом досудового розслідування, яка була б спрямована як на відшкодування заподіяної шкоди, так і притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, подана ОСОБА_2 скарга є проявом зловживання процесуальними правами, тому вона не може бути розглянута по суті заявлених вимог та підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, – залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1