Справа № 466/1856/16-ц                        Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л. 
Провадження № 22-ц/811/888/21                Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., 
за участі секретаря: Савчук Г.В.,
з участю представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в майні,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в майні.
Позовні вимоги мотивував тим, що він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 100,8кв.м., житловою площею - 50,0кв.м. 
Згідно витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ним зареєстровано 82/100 часток у праві приватної спільної часткової власності на зазначений будинок. 
18/100 частки у праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 . 
Для обслуговування зазначеного житлового будинку відведено земельну ділянку загальною площею 0,0512га, яка належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Він та ОСОБА_5 не є членами сім`ї та не перебувають у родинних відносинах. 
З 2010 року відповідачка фактично не проживає у зазначеному будинку, не дбає про його збереження та утримання, не сплачує комунальні послуги. 
Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі. 
Він володіє часткою у спільному з відповідачкою житловому будинку, яка складає більш ніж 80% вартості від усього майна. 
Таким чином, частка відповідачки є незначною. 
Розмір частки відповідачки, як співвласника житлового будинку, у відповідності до технічного паспорта на житловий будинок, не дає можливості виділити окреме приміщення в натурі для володіння, користування та розпорядження, оскільки становить менший розмір ніж площа будь-якого із приміщень житлового будинку. 
Виділити частку відповідачки у праві власності на будинок неможливо з технічної точки зору без втрати його цільового призначення.
Відповідачка відмовляється здійснювати капітальний ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштовувати прибудинкову територію, а також нести витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном.
З урахуванням зазначених обставин ОСОБА_3 просив:
припинити право приватної спільної часткової власності на 18/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 ; 
присудити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні їй на праві приватної спільної часткової власності 18/100 часток житлового будинку; 
визнати за ним право приватної власності на 18/100 частки житлового будинку.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року позов задоволено.
Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на 18/100 частин будинку за адресою АДРЕСА_1 , що складає такі приміщення: 1-4 житлова кімната площею 10,8кв.м, 1/3 частина приміщення 1/1 площею 1,7кв.м – коридор, 1/3 частина приміщення 1-5 площею 2,4кв.м – ванна, 1/3 частина приміщення 1 площею 2,7кв.м – кухня, загальною площею 17,6кв.м.
Ухвалено Виплатити ОСОБА_1 за рахунок ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 18/100 частин будинку за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 46 203грн.84коп., внесену на судовий депозит на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області №37315022000757, код 820172 по квитанції від 19.05.2016р.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 18/100 частин будинку за адресою АДРЕСА_1 , що складає такі приміщення : 1-4 житлова кімната площею 10,8кв.м, 1/3 частина приміщення 1/1 площею 1,7кв.м – коридор, 1/3 частина приміщення 1-5 площею 2,4кв.м – ванна, 1/3 частина приміщення 1 площею 2,7кв.м – кухня, загальною площею 17,6кв.м.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції при наявності суперечливих оцінок вартості майна, не призначив судової експертизи для визначення вартості майна, а постановив відшкодувати їй лише 46 203,84 грн., керуючись лише оцінкою спеціаліста, не попередженого про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.
Зазначає, що суд самостійно, з посиланням на Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна вирішив питання про неможливість поділу будинку без призначення експертизи з цього питання.
Вона не має на праві власності іншого житла, придатного для проживання і живе на квартирі, яку винаймає за адресою: АДРЕСА_2 .
У спірному будинку до цього часу проживає її мама ОСОБА_6 , 1954 року народження, яка не має іншого житла.
Припинення права на частку у спірній квартирі завдасть її та члену її сім`ї ОСОБА_6 істотної шкоди.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не є членами однієї сім`ї, не перебувають у родинних відносинах, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, частка відповідачки у спірному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливе, таке припинення не завдасть істотної шкоди ОСОБА_1 .
З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав. 
У силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Положення статті 321 ЦК України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 вказаної статті передбачає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Тобто законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.
Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18).
Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є співвласником житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , загальною площею 100,8кв.м., житловою площею - 50,0кв.м. (згідно технічного паспорта).
Згідно витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, довідки ОКП ЛОР «БТІтаЕО» за ОСОБА_3 зареєстровано 20/100, 17/100 та 45/100 (всього 82/100) частки у праві приватної спільної часткової власності на зазначений будинок (а.с.9). 
18/100 часток у праві приватної спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину від 27 березня 2009 року (а.с.25).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 22432417 від 02 червня 2014 року для обслуговування зазначеного житлового будинку відведено земельну ділянку загальною площею 0,0512 га, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Згідно довідки ОКПЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 18 квітня 2016 року виділ частки ОСОБА_1 в окремий об`єкт у спірному будинку неможливо (а.с.25).
В силу сімейних обставин ОСОБА_1 не проживає у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а в будинку залишилась проживати її мама ОСОБА_6 .
Відповідачка ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
Однак, як встановлено із висновку експерта №6-21 складеного 14 вересня 2021 року технічний стан даного будинку непридатний для проживання, загрожує обвалом.
Наявні в матеріалах справи фотографії цього будинку наочно про це підтверджують.
Таким чином встановлено, наявність обставин для припинення ОСОБА_1 права на частку у спірному майні передбачених пунктами 1 -2 частини першої статті 365 ЦК України, однак таке припинення беззаперечно завдасть істотної шкоди ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_6 (п.4 ч.1 ст.365 ЦК України), оскільки останні втратять житло і стануть безхатченками.
Також не доведено, що спільне володіння і користування будинком ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є неможливим (п.3 ч.1 ст.365 ЦК України).
Розмір грошової компенсації в сумі 46 204 гривень за виділ 18/100 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням росту цін на нерухомість у м. Львові також є очевидно заниженим.
Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає до задоволення,рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 січня 2021 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст., 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в майні відмовити.
Повернути ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 18/100 частки в будинку за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 46 203 гривні 84 копійок, внесену на судовий депозит на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області №37315022000757, код 820172 по квитанції від 19 травня 2016 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.