П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2886/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів - Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

27 квітня 2021 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради, у якій позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність, що полягає в неприйнятті рішення відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України у формі рішення сесії за клопотанням позивача від 17.02.2021 про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а саме: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах території до Баратівського старостинського округу Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Вівсянівка);
зобов`язати повторно розглянути клопотання позивача від 17.02.2021 про безоплатну приватизацію земельної ділянки, а саме: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах території до Баратівського старостинського округу Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Вівсянівка), з прийняттям відповідного рішення відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України у формі рішення сесії. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав мотивованої відмови, що позивач вважає порушенням своїх прав на отримання земельної ділянки у власність. Бажана позивачем земельна ділянка передана у комунальну власність наказом Головного управління Держгеокадастру від 08.12.2020, однак право власності територіальної громади не зареєстровано. На думку позивача, відповідач протиправно зволікає з державною реєстрацією права власності на дану земельну ділянку, що є небажаною обставиною.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Право комунальної власності територіальної громади на бажану позивачем земельну ділянку ще не зареєстровано, що унеможливлює реалізацію сільською радою права розпорядження нею.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити подану ним позовну заяву. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не застосовано до спірних правовідносин положення ч.1 ст. 122, ч. 6,7 ст. 118 ЗК України, п.34 ч.1 ст. 26, ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно яких земельне питання позивача має бути розглянуто на пленарному засіданні сесії відповідача. Згідно п. «в» ч.2 ст. 83 ЗК України до комунальної власності відносяться землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності згідно закону.  Пункт 24 перехідних положень ЗК України визначає, що землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, крім земель, зазначених у п.п. «а»-«е» цього пункту. Крім того, суд не звернув увагу на ч.1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка вказує, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність може бути прийнято за відсутності державної реєстрації права власності територіальної громади на таку земельну ділянку в державному реєстрі прав. Також апелянт звертає увагу, що державна реєстрація права комунальної власності можлива насамперед за волевиявлення відповідача, що знаходиться поза межами впливу позивача.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру від 08.12.2020 № 19-ОТГ передано, в тому числі, земельну ділянку загальною площею 183 га з кадастровим номером 4824580400:02:000:0625, територіальній громаді в особі Софіївської сільської ради у комунальну власність (а. с. 9, 11-12).
08.12.2020  підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 10).
17.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах території до Баратівського старостинського округу Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (за межами населених пунктів, поблизу с. Вівсянівка) (а. с. 4).
Листом від 24.03.2021 відповідач повідомив позивача, що право комунальної власності територіальної громади на земельні ділянки, в тому числі, з кадастровим номером 4824580400:02:000:0625, в межах якої позивач бажає відвести земельну ділянку, площею 2.0 га, ще не зареєстровано, що унеможливлює реалізацію сільською радою права розпорядження нею (а. с. 8).
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо прийняття будь-якого рішення на сесії Ради   ОСОБА_1 звернувся до суду з даними позовними вимогами.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки відповідач ще не уповноважений розпоряджатися бажаною позивачем земельною ділянкою.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
В даному випадку предмет спору полягає у встановленні факту допущеної бездіяльності відповідача, яка знайшла свій прояв в не розгляді клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою саме на сесії ради шляхом прийняття відповідного рішення.
Так, відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами    ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього    Кодексу.
Згідно п. 34    ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Згідно з ч. 1, 2    статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні.
Разом з тим, право розпорядження земельною ділянкою перебуває у нерозривному зв`язку з наявністю права власності на таку ділянку, а тому для вірного вирішення спірних правовідносин слід встановити, який правовий зв`язок існував між Софіївською сільською радою та земельною ділянкою з кадастровим номером 4824580400:02:000:0625 станом на момент звернення позивача із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Відповідно до статті 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Наданий позивачем наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.12.2020 №19-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» свідчить, що відповідно до ст.ст. 15-1, 79-1, 177, 122 ЗК України, Указу Президента України від 15.10.2020 №449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабміну України від 16.11.2020 №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», передано територіальній громаді в особі Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3427,2074 га, які розташовані в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, згідно з актом приймання-передачі (а.с. 9).
Згідно Акту приймання-передачі серед таких земельних ділянок знаходиться спірна земельна ділянка з кадастровим номером 4824580400:02:000:0625 (а.с. 12).
Пунктом 2 наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №19-ОТГ визначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Рішенням відповідача від 27.01.2021 №52 прийнято у комунальну власність Ради, в тому числі, спірну земельну ділянку (а.с. 13).
Вирішено Софіївському сільському голові провести державну реєстрацію права комунальної власності земельних ділянок зазначених у додатку до даного рішення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи приписи ст.ст. 117, 125 ЗК України прийняті: наказ від 08.12.2020 №19-ОТГ, акт приймання-передачі  та рішення відповідача від 27.01.2021 №52 є складовими частинами процедури передачі земельних ділянок у комунальну власність, проте їх прийняття є лише передумовою набуття права власності, яке  виникає виключно з моменту державної реєстрації цього права.
Наданий апелянтом лист Баштанської окружної прокуратури від 27.04.2021 №52/3-4035-21 вих-21 свідчить, що державну реєстрацію, в тому числі, спірної земельної ділянки не проведено (а.с. 52). 
Судова колегія також враховує, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки із кадастровим номером 4824580400:02:000:0625 станом на 07.05.2021 відсутні відомості (а.с. 29).
За встановлених обставин, на момент звернення позивача до Софіївської сільської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку територіальною громадою не здійснено, а тому до моменту реєстрації права комунальної власності та її оформлення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у відповідача відсутнє таке право та, як наслідок, обов`язок розгляду будь-яких земельних питань щодо спірної земельної ділянки  на пленарних засіданнях Ради.
За таких умов, дії відповідача щодо надання роз`яснень позивачу у формі відповідного листа є належними в контексті дослідженої правової ситуації та вони не свідчить, що Софіївською сільською радою допущено протиправну бездіяльність стосовно ОСОБА_1 .
Питання можливої протиправної бездіяльності Софіївського сільського голови щодо непроведення державної реєстрації права комунальної власності виходить поза межі спірних правовідносин та є окремим предметом судового розгляду.
Крім того, важливо звернути увагу на внесені до Земельного кодексу України зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, а саме на п. 24 розділу Х Перехідних положень ЗК України, який визначає, що:
З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім  визначеного переліку земель.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Вказане правове регулювання свідчить, що землі державної власності розташовані у межах територіальних громад переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Апелянт акцентує увагу на приписах ч.1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої, зокрема,  рішення органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.
Зміст даної норми свідчить, що рішення про передачу земельної ділянки у власність можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав, проте зазначене не спростовує необхідність наявності права власності в органу місцевого самоврядування для такого розпорядження.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 29 квітня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, 

                                                                                                                        П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -   залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко