КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
12 жовтня 2021 року
 
м. Київ
 
справа №752/18981/19
 
провадження № 22-ц/824/13577/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),
суддів - Мазурик О.Ф., Желепи О.В.
за участю секретаря судового засідання- Пугач Д.О.
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року у складі судді Мазур Ю.Ю.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 248 297 грн, 3% річних у розмірі 21 571 грн, інфляційні витрати - 88 753,73 грн та моральну шкоду 5 000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на те, що 17 вересня 2016 року на Столичному шосе, 70 у м. Києві за участю автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_4 , сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено зазначені транспортні засоби. 
Винуватим у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 . 
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника автомобіля марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». 
19 вересня 2016 року позивач повідомив ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про факт дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначав, що у результаті протиправних дій ОСОБА_2 йому було завдано матеріальний збиток у розмірі 298 497,30 грн. 
Оскільки ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило позивачу 50 000 грн страхового відшкодування, інша частина матеріальної шкоди, яка перевищує страхове відшкодування, відповідачами відшкодована не була. 
Також вказує, що протиправні дії ОСОБА_2 призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яку позивач зазнав внаслідок душевних страждань у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та неможливістю використовувати пошкоджений автомобіль, витрачення значного часу та коштів на проведення ремонтних робіт.
Розмір моральної шкоди визначив у 5 000 грн. та просив позов задовольнити.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ьовича про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 248 297 грн, 3% річних у розмірі 21 571 грн, інфляційні втрати у розмірі 88 753,73 грн, а також 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Не погоджуючись з рішенням суду, 20 серпня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Зазначає, що в обґрунтування вимог позивач надав суду рахунок-фактуру №СЧ-0028636 від 11 жовтня 2016 року, складений ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (Замовник ОСОБА_1 ), відповідно до якого вартість робіт визначена у розмірі 33 840 грн, вартість запчастин - у розмірі 203 135,30 грн., всього 236 975,30 грн (з ПДВ 284 370,36 грн) загальна вартість відновлювального ремонту: 298 497, 30 грн. 
Також позивач надав Лист ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» вих.163 від             24 червня 2020 року на № 151 від 18 червня 2020 року, в якому на запит адвоката                 Котовича І.О. надано відповідь, що згідно актів виконаних робіт №3Н-096914 від 30 грудня 2016 року та №№Н-100023 від 28 лютого 2017 року автомобіль було відремонтовано на загальну суму 195 344,99 грн.
Замовником ремонту та платником податку в обох випадках виступало ТОВ «Евард ЛТД і Ко».
Вважаючи звіт №722-2016 щодо матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, неналежним доказом, апелянт посилається на те, що позивачем не доведено вартості заподіяного матеріального збитку і також вказує на відсутність ОСОБА_5 у реєстрі атестованих судових експертів.
Окрім того, у скарзі апелянт вказує на те, що вимогу про відшкодування майнової шкоди можна пред`явити до страхувальника лише після сплати страховиком суми страхового відшкодування ,а позивач не надав докази отримання страхового відшкодування.
14 вересня 2021 року представником позивача адвокатом Котовичем І.О. на адресу Київського апеляційного суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що вина відповідача у заподіянні шкоди встановлена, Звіт № 722-2016, на підставі якого було проведено розрахунок заподіяної шкоди, не був оскаржений, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачеві ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 248 297 грн.
Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що 17 вересня 2016 року приблизно о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_2 , на Столичному шосе, 70 в м. Києві, не врахував дорожню обстановку а при повороті праворуч не дотримався правого узбіччя проїзної частини, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 10.5. та 2.3. «Б» Правил дорожнього руху.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення.
За змістом положень ч. 6ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний позивачу отримав механічні пошкодження.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу - автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», що підтверджується Полісом страхування № АЕ/7451661.
Позивач 19 вересня 2016 року звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду № 266365, тобто повідомив про факт дорожньо-транспортної пригоди.
На підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач надав звіт № 722-2016 від 03 листопада 2016 року про оцінку колісного транспортного засобу, який складений оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонда державного майна України НОМЕР_4 від 01.11.2003).
У зазначеному звіті визначена вартість відновлювального ремонту у розмірі                   213 454,48 грн (з ПДВ 256145,38 грн), який складається з наступного: вартість робіт -                   10 434 грн, вартість фарбування - 14 238,30 грн, вартість запчастин - 188 782,18 грн.
Крім того, позивачем надано Рахунок-фактуру № СЧ-0028636 від 11 жовтня 2016 року, складений ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (замовник ОСОБА_1 ), відповідно до якого вартість робіт визначена у розмірі 33 840 грн, вартість запчастин -                203 135,30 грн, всього вартість з ПДВ склала 284 370,36 грн.
ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатила позивачу 50 000 грн страхового відшкодування, що не заперечується сторонами.
За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом статті1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення з винуватця ДТП                ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 завданої майнової шкоди, врахував, що страховою компанією відповідача позивачу сплачено страхове відшкодування у сумі 50 000 грн на підставі Звіту № 722-2016, який суд визнав допустимим та достатнім доказом розміру завданого матеріального збитку, мотивуючи рішення тим, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» визнала  даний звіт, виплатила позивачу страхове відшкодування в межах ліміту страхової суми, Звіт № 722-2016 не був оскаржений, доказів того, що такий Звіт не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів апелянтом не представлено суду.
Таким чином, вірним є висновок суду, що відповідач повинен відшкодувати  позивачеві шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 248 297 грн., а тому в даній частині позовні вимоги  є обґрунтовані.
Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності дослідження, чи доказів пов`язаних з недостатньою професійною кваліфікацією оцінювача, стороною апелянта надано не було.
Відповідно до змісту статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 5 000 грн, судом попередньої інстанції враховано характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, вимушеність змін у його житті.
З оскаржуваного судового рішення вбачається, що надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог були належним чином досліджені місцевим судом, а тому доводи  апеляційної скарги з посиланням на порушення під час розгляду справи норм процесуального права  є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Отже, підсумовуючи викладене, колегія доходить висновку, що завдана матеріальна шкода позивачу повинна бути відшкодована саме відповідачем . 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду попередньої інстанції.
Колегія суддів перевірила доводи  апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду  апеляційної інстанції.
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для  його скасування колегія суддів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.
Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П ОС Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення 
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено «12» жовтня 2021 року.

Головуючий                                                                           В.А. Кравець
 
Судді                                                                                       О.Ф. Мазурик
 
                                                                                                 О.В. Желепа