ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/6968/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді  Юрко І.В., суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року в адміністративній справі №160/6968/21   (головуючий суддя першої інстанції Олійник  В.М., повний текст рішення складено 13.07.2021 року) за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 29.04.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в якому просив стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік  у розмірі 99 275 850,80 грн.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, однак за не працевлаштування  434  осіб  з  інвалідністю,  у відповідності до вимог статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», повинен сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі  99  275  850,80 грн.. Проте, відповідач самостійно не сплатив вказану суму у визначений законом строк, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня              2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову  про  задоволення позовних  вимог в повному обсязі  з  підстав,  зазначених  в  позові. 

Відповідач  подав відзив на апеляційну скаргу,  в  якому  просив  рішення  суду  першої  інстанції  залишити  без  змін.

Представник  позивача  в  судове  засідання  апеляційної  інстанції  не  прибув,  про  час  дату та  місце  розгляду  справи  повідомлений  належним  чином,  надіслав  до  апеляційного  суду  заяву  про  розгляд  справи  за  відсутності  представника.
Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши  доповідь судді-доповідача, пояснення  представника  позивача, перевіривши  матеріали справи,  доводи апеляційної скарги та  відзиву  на  скаргу, встановила наступне. 
Позивач  - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів  є суб`єктом владних повноважень (код ЄДРПОУ 25005978).
Відповідач - Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 24432974), перебуває  на обліку в Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.  
26 лютого 2020 року відповідач подавав до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про наявність та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою №10-ПІ, в якому зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві становила 19469 осіб, з них кількість штатних працівників - осіб з інвалідністю 345 особи, кількість осіб з інвалідністю штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 779 особа, середньорічна заробітна плата штатного працівника 228746,20 грн., сума адміністративно-господарських санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 0 (а.с.4).
Позивачем зазначено, що фактично на підприємстві працювали 345 осіб з інвалідністю.  Сума адміністративно-господарських санкцій за  434 осіб (779-434) складає 99275850,80 грн., яка  до теперішнього часу підприємством самостійно не сплачена (а.с.5,6).
Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подано позов про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вказаної заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем були виконані вимоги Закону №875 щодо вжиття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю. Доказів того, що підприємство не створило робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляло їм у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало Державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування таких осіб, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, відтак підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції   з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 19 вказаного Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. 
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. 
Частиною першою статті 20 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
З аналізу вказаних норм вбачається, що на підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, покладено обов`язок, по-перше, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю; по-друге, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; по-третє, якщо середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
При цьому, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується обов`язком підбирати і працевлаштовувати осіб з інвалідністю на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
При цьому, обов`язок пошуку підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, відповідно до абзацу 3  статті 18-1 Закону №875  покладено на державну службу зайнятості.
Відповідно до частини третьої  статті 17 Закону №875 відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю.
Пунктом 4 частини 3  статті 50 Закону України «Про зайнятість населення»  визначено, що роботодавці зобов`язані, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Згідно пункту 2.1 Розділу 2 Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого  Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013  року №316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття                  вакансії (й).
Процедура подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70  (далі  по  тексту - Порядок).
Згідно із пунктом 2 Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
Таким чином, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з поданим відповідачем 26 лютого 2021 року  звітом за формою №10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік» середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 19469 осіб, кількість штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 779 осіб, кількість штатних працівників, яким встановлено інвалідність  345.
З матеріалів  справи  вбачається, що на протязі 2020 року публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» систематично надавало до Криворізького міського центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН, в яких були заявлені вакантні посади для працівників, яким встановлено інвалідність та письмове підтвердження щодо актуальності заявлених вакансій.
Надані відповідачем до Криворізького міськрайонного центру зайнятості форми №3-ПН під  вихідними  номерами: №05-14 від 10.01.2020 року,  №05-50 від 21.01.2020 року,  №05-104 від 30.01.2020 року, №05-206 від 24.02.2020 року, №05-240 від 04.03.2020 року, №05-256 від 12.03.2020 року, №05-725 від 16.07.2020 року, №05-870 від 29.07.2020 року, №05-936 від 14.08.2020 року, №05-972 від 28.08.2020 року, №05-1027 від 10.09.2020 року, №05-1015 від 30.09.2020 року, №05-1185 від 19.10.2020 року, №05-1277 від 05.11.2020 року, №05-1311 від 17.11.2020 року, №05-1351 від 07.12.2020 року, №05-1388 від 18.12.2020 року, №05-1440 від 30.12.2020 року подавалися з причин наявності вакантних посад для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів.
Щодо вакансій для працевлаштування інвалідів, які були утворені у попередніх періодах, звітність за формою №3-ПН не подається. Іншого способу інформування про наявність вакансій для інвалідів чинним законодавством не передбачено, а тому відповідач інформував центр зайнятості протягом 2020 року у довільній формі та систематично.
При цьому, інформування центру зайнятості про актуальні вакансії для інвалідів підтверджує той факт, що кількість вказаних в них вакансій для працевлаштування інвалідів з`явилися та існували протягом 2020 року на підприємстві відповідача. Оскільки не було необхідної кількості осіб з інвалідністю, які б бажали на них працевлаштуватися, то вони залишались вакантними у подальшому.
Упродовж 2020 року Криворізьким міськрайонним центром зайнятості на подані вакансії на підприємство було направлено 7 осіб з інвалідністю, які були працевлаштовані на  підприємстві  з 14 лютого 2020 року по 25 листопада 2020 року на посадах: комірник - 1 особа з інвалідністю та підсобний робітник - 6 осіб з інвалідністю.
Крім того,  ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»  надсилало на адресу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної ради міста Кривого Рогу повідомлення про можливість працевлаштування осіб з інвалідністю, що підтверджується листами: вх.№05-138 від 06.02.2020 року, №05-239 від 03.03.2020 року, №05-596 від 16.06.2020 року, №05-917 від 10.08.2020 року, №05-1006 від 08.09.2020 року, №05-1162 від 13.10.2020 року, №05-1294 від 11.11.2020 року.
Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано наказ від 11.05.2004 року №341 «Про проведення атестації та організації робочих місць інвалідів», а також було розроблене Типове положення про організацію праці на робочому місці інваліда від 06.07.2004 року.
Згідно із наказом №1055 від 30.12.2005 року «Про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів на комбінаті» на підприємстві було додатково створено 1500 робочих місць для працевлаштування інвалідів. На виконання вказаного наказу  видано розпорядження №71 від 16.02.2006 року «Про організацію працевлаштування інвалідів».
Таким чином, на підприємстві працюють робітники, визнані медико-соціальною експертною комісією особами з інвалідністю, і які можуть виконувати роботи в умовах звичайного виробництва. Особи з інвалідністю виконують роботу і прийняті або переведені на ті робочі місця, які відповідають рекомендаціям МСЕК та індивідуальним програмам реабілітації.
Викладене свідчить про належне виконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку щодо створення робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у кількості відповідно до нормативу, встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», та належне інформування органів, які реалізують державну політику у сфері зайнятості населення, про наявність вільних робочих місць та потребу у направленні йому центром зайнятості осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Судом не встановлено випадків відмови з боку відповідача особам з інвалідністю у працевлаштуванні на заявлені вакансії. Позивачем також таких доказів не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Таким чином, за умови виконання підприємством обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, своєчасного інформування органів, які реалізують державну політику у сфері зайнятості населення, про наявність вакантних посад, а також за відсутності даних про безпідставну відмову особам з інвалідністю у прийнятті на роботу, не виникає підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій. 
Отже, відповідач, як роботодавець, вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, свій обов`язок зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю виконав.
Господарськими санкціями у розумінні частини першої статті 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, внаслідок застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою цієї статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб`єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
За нормами частини третьої статті 18 вказаного Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації і знань, з урахуванням його побажань.
З огляду на те, що відповідачем були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», що підтверджено належними доказами під час судового розгляду справи, правові підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій у суду відсутні.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року по справі №803/534/17 (адміністративне провадження №К/9901/37435/18).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовної заяви.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог  позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                              П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну  скаргу  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року в адміністративній справі №160/6968/21 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року в адміністративній справі №160/6968/21  залишити без змін. 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може  бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
  В  повному  обсязі  постанову  складено  21  жовтня  2021  року.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак