Ухвала
 
01 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 756/8715/19
провадження № 61-16608ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до             ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей:  сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки          ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 9 000,00 грн щомісяця, починаючи стягнення з 03 липня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судового збору.

11 жовтня 2021 року  ОСОБА_3 звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Так, заявник узагальнено посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
 
У зв`язку з цим заявнику необхідно уточнити вимоги касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 01 грудня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк