11.10.21
22-ц/812/1795/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 1412/9569/12
Провадження № 22-ц/812/1795/21
Постанова
іменем України

11 жовтня 2021 року м. Миколаїв справа № 1412/9569/12
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О.М.
без участі учасників справи належно повідомлених про день, час і місце судового засідання,
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2021 року, постановлену суддею Павловою Ж.П., у приміщенні цього суду, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Юрія Юрійовича щодо реалізації майна,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Заводський відділ ДВС) Опята Ю.Ю. щодо реалізації майна.
Скаржник зазначала, що головний державний виконавець Заводського відділу ДВС - Опята Ю.Ю. в рамках проведення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 61857777 про стягнення з неї на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за споживчим кредитом у розмірі 602 684,74 грн., здійснив передачу для проведення електронних торгів, арештованих та належних їй житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .
Посилаючись на те, що реалізація житлового будинку, який знаходиться в іпотеці банку за споживчим кредитом, та реалізація квартири була проведена без відповідного рішення суду, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Заводського відділу ДВС щодо реалізації майна та зобов`язати його поновити порушене право шляхом відзиву у ДП «Сетам» дозволу на реалізацію зазначеного майна.
Заперечуючи проти скарги, головний державний виконавець Заводського відділу ДВС Опята Ю.Ю. зазначав, що ним проведені виконавчі дії щодо реалізації майна у встановленому законом порядку, а тому скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем проведені виконавчі дії щодо реалізації майна відповідно до вимог закону, квартиру АДРЕСА_2 знято з торгів у зв`язку із погашенням боржником залишку заборгованості в повному обсязі. Подання ОСОБА_1 скарги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Заводського відділу ДВС щодо реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання відізвати з ДП «Сетам» дозволу на реалізацію цього майна не забезпечує ефективного відновлення її порушених прав на нерухоме майно, оскільки такий спір підлягає розгляду за правилами позовного провадження.
             В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не зазначив норми права, які він застосував для здійснення висновків та не зазначив мотиви їх застосування, чим порушив норми процесуального права. 
Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що судом порушені її права, визначені ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження, ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України, ч. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2013 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнута заборгованість за договором кредиту на загальну суму 602 684,74 грн. (т. 1 а.с. 142-144, 166-168).
30 вересня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист на підставі якого державним виконавцем Заводського відділу ДВС 25 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження №40361263 (т. 2 а.с.5,7). 
У Заводському відділі ДВС перебувало зведене виконавче провадження №61857777 з примусового виконання:
-вимоги №Ф-3658-25, виданої 16 лютого 2016 року ДПІ в Ленінському районі ГУ ДФС у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 12778 грн. 38 коп.;
-вимоги №3007, виданої 07 серпня 2013 року УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 10970 грн. 78 коп.;
-виконавчого листа №1412/9569/12, виданого 30 вересня 2013 року Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 605903,74 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Судом установлено, що боржник рішення суду не виконала, заборгованість за виконавчими документами не погасила, у зв`язку з тим, 16 жовтня 2020 року державним виконавцем проведено опис майна боржника – житлового будинку АДРЕСА_3 та квартир и АДРЕСА_2 , про що винесені постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника (т. 2 а.с. 89, 90).
При проведенні цих виконавчих дій від боржника зауважень, заяв, скарг, пропозицій не надходило, про що зазначено в постановах державного виконавця. 
  Постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанов головного державного виконавця Заводського відділу ДВС Опята Ю.Ю. ВП № 61857777 від 16 жовтня 2020 року про опис та арешт майна боржника - житла за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_4 та його дій щодо опису та арешту зазначеного майна.
Отже, зазначені постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника є чинними.
       За приписами ч.ч. 1,2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів, порядок проведення яких визначено Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/15 від 29 вересня 2016 року ( далі – Порядок). 
Відповідно до Порядку внесення інформації про арештоване майно (формування лоту) здійснюється за заявкою відділу державної виконавчої служби. При цьому в такому випадку рішення суду щодо реалізації майна не потрібно. Тому доводи скарги ОСОБА_1 про те, що реалізація житла потребувала відповідного рішення суду, не заслуговують на увагу. А порушення ч. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судом не встановлено.
16 листопада 2020 року та 01 березня 2021 року Заводським відділом ДВС до ДП «Сетам» направлено заявки на реалізацію арештованого майна (т. 3 а.с. 74-76, 77-78).
11 березня 2021 року були проведені електронні торги з реалізації житлового будинку АДРЕСА_3 та складено протокол №529402 від 11 березня 2021 року, згідно якого переможцем визнано ОСОБА_2 . Квартиру АДРЕСА_2 було знято з торгів у зв`язку з погашенням боржником залишку заборгованості в повному обсязі.
Таким чином, під час вчинення виконавчих дій щодо реалізації належного ОСОБА_1 майна головний державний виконавець Заводського відділу ВДВС діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». При цьому суд першої інстанції обґрунтовано роз`яснив скаржнику, що у разі незгоди з результатами проведених торгів боржник має право для відновлення порушених прав звернутися до суду за захистом за правилами позовного провадження. 
Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, з огляду на доводи апеляційної скарги, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
За таких обставин, відповідно до статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2021 року.