Ухвала
 
28 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 757/48699/17
 
провадження № 61-14055ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від  22  липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, мотивуючи тим, що 03 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 475 грн з кінцевим терміном повернення цього кредиту до 02 квітня 2025 року. 
Для забезпечення виконання зобов`язання за указаним кредитним договором від 03 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 1, за умовами якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання ним зобов`язань, що виникли на підставі договору кредиту.
18 листопада 2009 року на адресу позичальника та поручителя - ОСОБА_1 банк направив вимогу, в якій просив достроково виконати боргові зобов`язання за договором кредиту. Дана вимога отримана 21 грудня 2009 року позичальником ОСОБА_2 . Отже банк (кредитор) відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, тому зобов`язаний був пред`явити до поручителя позов протягом 6 (шести) місяців, починаючи з 22 січня 2010 року, до 22 липня 2010 року. З таким позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за договором кредиту банк звернувся до суду лише 22 березня 2017 року, тобто більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов`язання.
Посилаючись на те, що закінчення строку є підставою для припинення поруки, заявник, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати припиненим з 23 липня 2010 року договір поруки від 03 квітня 2008 року № 1, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», у зв`язку з недотриманням банком строку звернення до суду з вимогою до поручителя.
 
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2008 року у розмірі 402 784 грн 28 коп. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 4 427 грн 84 коп., яке набрало законної сили. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2604/3124/2012 задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» та видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11.
ОСОБА_2 зверталася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21 травня 2018 року, повернута особі, яка її подала (справа № 796/3/2017). 
У подальшому, постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року (справа № 755/16505/17) відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування рішення Третейського суду від 30 серпня 2011 року у справі № 776/11.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 вересня 2020 року замінено відповідача у справі АКБ «Укрсоцбанк» його правонаступником акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»).
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року змінено й викладено мотивувальну частину рішення суду першої інстанції у редакції оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, що надійшла 20 серпня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання цієї ухвали, попереджено про наслідки невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк.
 
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 вересня 2021 року заявник направила до суду запитувані матеріали.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 522/9232/14, від 20 червня 2018 року у справі № 161/11866/15, від 07 листопада 2018 року у справі № 203/2907/16 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, а саме суд прийняв рішення про права, свободи. Інтереси та обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1  подана у строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від  22  липня 2021 року. 
 
Витребувати з Голосіївського районного суду м. Києва вищезазначену цивільну справу № 757/48699/17.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                                         О. В. Білоконь
                                                                                                      
                                                                                                                       Н. Ю. Сакара