ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/824/19  Номер провадження 22-ц/814/1271/21	Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати  з розгляду  цивільних справах:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:   Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В. 
учасники процесу:
позивач ОСОБА_1 
представник позивача – адвокат Винник Р.О. 
представник третьої особи – адвокат Моргунова Т.О.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року, ухвалене суддею Колотієвським О.О., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконним та скасування наказів, -
В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року фізична особа-підприємиць  ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконним та скасування наказів.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2011 року між Кременчуцькою районною державною адміністрацією в особі голови Кременчуцької районної державної адміністрації Нагорного Юрія Олексійовича (орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності – фізичною особою ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки. В оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, загальною площею 11,3892 га, з них землі запасу сільської ради контур №6 – 11,3892 га (рілля). Договір було укладено терміном на 7 років. З метою поновлення договору оренди ФОП ОСОБА_1 двічі звертався до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з листами-повідомленнями про поновлення договору оренди землі та двічі отримував відмову. У зв`язку з порушення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі, ФОП ОСОБА_1 звернувся із відповідним позовом до Господарського суду Полтавської області (справа №917/139/19). Під час розгляду в суді справи про поновлення договору оренди землі стало відомо, що з державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241 зникла і відомості про неї більше не містяться в ДЗК, натомість на її місці з`явилося 6 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429. Наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ від 11.04.2019 року було затверджено проекти землеустрою відповідачів та передано земельні ділянки з кадастровими номерами 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0421 їм у власність. Позивач просив суд визнати протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241 площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом поновлення запису в Поземельній книзі; визнати  незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.04.2019 року. 

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 218).

       Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року (з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 17.03.2021 року про виправлення описок у рішенні суду) позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнені у повному обсязі.
      Визнано протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, шляхом поновлення запису в Поземельній книзі.
Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.04.2019 року з одночасним припиненням права власності на земельні ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача в частині визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, та зобов`язати Головне управління Державної служби  України з питань геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, площею 11,3892 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, шляхом поновлення запису в Поземельній книзі ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.  Враховуючи порушення відповідачами процедури безоплатного отримання у власність зазначених ділянок та видачі оспорюваних наказів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправними та скасування наказів №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.04.2019 року з одночасним припиненням права власності, які виникли на новостворені земельні ділянки, оскільки така реєстрація права власності порушує права позивача, як належного користувача земельної ділянки, позбавляє можливості користуватися землею, тому порушене право підлягає захистові шляхом припинення речових прав, що зареєстровані на відповідні земельні ділянки.

В апеляційній скарзі  третя особа ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що при пред`явленні позову позивачем порушено норми процесуальної підсудності даного позову, а саме відповідно до підпункту 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, Крім правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи –підприємці відносяться до юрисдикції господарських судів. У даній справі позивач пред`явив до юридичної особи позовні вимоги про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконними та скасування наказів, що відповідно до вказаної норми відноситься до юрисдикції господарського судочинства. Одначасно позивач пред`явив вимоги до відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність від 11.04.2019 р. з одночасним припиненням права власності на них, що також відноситься до юрисдикції господарського судочинства. З оскаржуваного рішення суду не вбачається, які саме позовні вимоги були пред`явлені на користь фізичних осіб відповідачів. Згідно ст. 20 ЦПК України, яка повністю кореспондується з приписами ст. 21 ГПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Вбачається, що в межах даної цивільної справи не може бути вирішено позовні вимоги, які відносяться до різних юрисдикцій, що є порушенням норм процесуального законодавства.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині порушення судом першої інстанції правил підсудності даного спору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Винник Р.О. просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ФОП ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 01 грудня 2011 року між Кременчуцькою районною державною адміністрацією користувався земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, загальною площею 11,3892 га, з них землі запасу сільської ради контур №6 – 11,3892 га (рілля). Договір було укладено терміном на 7 років (т.1 а.с. 9-10).

Відповідно до п.36 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за №532240004000782, таким чином, дія договору закінчується 16 січня 2019 року.

Відповідно до п.6 договору, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Отримавши відмову в укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області з відповідним позовом про визнання укладеною додаткової угоди.
 
Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області за заявами відповідчів ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  були видані накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 25.02.2019 року (т.2 а.с. 96-101).

Земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 11,3892 га кадастровий номер 5322481700:06:000:0241, що розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, як об`єкт цивільних прав, була поділена та утворені нові земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429. 

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ від 11.04.2019 року було затверджено проекти землеустрою відповідачів ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  та передано земельні ділянки з кадастровими номерами 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429 їм у власність (т.2 а.с. 102-107).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2019 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі вирішено: визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 11,3892 га, кадастровий номер 5322481700:06:000:0241, від 01.12.2011 року, укладений між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 532240004000782 строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі (т.2 а.с. 146-162). Визнано укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011 року, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 532240004000782 наступного змісту:
ДОДАТКОВА УГОДА
про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки
укладеного 01 грудня 2011 року та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за №532240004000782

м. Полтава                                                       «____» ________________ 2018 року

Орендодавець (уповноважена ним особа) Головне Управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області в особі начальника Чувпило Вадима Вікторовича, який діє на підставі Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, з одного боку, та Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з другого боку, уклали цю Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року про наступне:
1.Поновити Договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за №532240004000782, строком на 7 (сім) років.
2.Внести зміни до Договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за №532240004000782, такі зміни та доповнення:
2.1.Пункт 7 розділу «Орендна плата» Договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року викласти в наступній редакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та визначається за цим договором у розмірі 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 11,3892 га кадастровий номер 5322481700:06:000:0241, що складає 168 783,05 грн (згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.09.2018 р.), і становить 20 253,97 грн за 11,3892 га на рік. Орендна плата вноситься у строки встановлені пунктом 287.3 статті 287 Розділу XIII Податкового кодексу України на розрахунковий рахунок Кам`янопотоківської сільської ради».
3. Усі інші умови Договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року є чинними і залишаються без змін.
Орендар   	Орендодавець	
  ФІЗИЧНА ОСОБА-ПІДПРИЄМЕЦЬ  ОСОБА_10 , АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1   __________________________	  Головне управління Державної служби геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області, 36000, м. Полтава, вул. Уютна, 23, Ідентифікаційний код 39767930    _____________________________	

Надаючи оцінку щодо поділу орендованої позивачем земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, суд першої інстанції виходив з наступного. 

Відповідно до частини 4 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

 Відповідно до частини 9 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (частина 10 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Законом встановлено виключний перелік підстав, за яких державна реєстрація земельної ділянки може бути скасована.

Відповідно до пункту 114 Порядку ведення державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.  

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про відсутність підстав, визначених частиною 10 статті 24 ЗУ "Про державний земельний кадастр", для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241 та набуття нею статусу архівної.

Крім того, посилання відповідача на частину 5 статті 79-1 ЗК України щодо формування нової земельної ділянки, як на підставу для скасування державної реєстрації земельної ділянки 5322481700:06:000:0241 та набуття нею статусу архівної, є протиправним, оскільки зазначена норма стосується виключно формування нових земельних ділянок як об`єктів цивільних прав, і не передбачає скасування раніше сформованої земельної ділянки і набуття нею статусу архівної.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Проте, матеріали справи не містять технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, загальною площею 11,3892 га, яка є єдиним документом, на підставі якого допускається здійснення поділу та/або об`єднання земельної ділянки як вже раніше сформованого об`єкту цивільних прав.

Відповідачем не надано доказів припинення права користування позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241 і згода на поділ зазначеної земельної ділянки не надавалася, а також матеріали справи не містять докази повернення землекористувачем (позивачем) земельної ділянки її власнику. Навпаки, згідно постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 року позивач був і залишається належним користувачем земельної ділянки на підставі договору від 01 грудня 2011 року, укладеного з Кременчуцькою РДА, дію якого було поновлено на 7 років.

Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу, що у вказаній постанові Східного апеляційного господарського суду був досліджений факт того, що земельні ділянки 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429, які утворені на місці ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, є одними і тими самими площами. У даному випадку ні місце розташування, ні зовнішні межі, ні сукупна площа землі, якій був присвоєний кадастровий номер 5322481700:06:000:0241 та яка перебувала в оренді ФОП ОСОБА_1 , у результаті її поділу не змінились.

 Відповідно до ч.4,5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

 Відповідно до п.60 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року №1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

 Відповідно до п.61 Порядку ведення державного земельного кадастру, скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. 

   Стосовно вимог позивача про скасування наказів №2610-СГ, №2588-СГ, №2612-СГ, №2595-СГ, №2599-СГ, №2611-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 11.04.2019 року суд першої інстанції виходив з наступного.

  Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

 Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

  Відповідно до ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

  Згідно ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

 Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

 Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано відповідачами, ФОП ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки 5322481700:06:000:0241, на місці якої було утворено земельні ділянки 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429.
 Матеріали справи не містять погодження ФОП ОСОБА_1 , як землекористувача земельної ділянки з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241, на вилучення у нього цієї ділянки та передачу її у власність іншим особам.

  Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області під час процедури передачі земельних ділянок у власність відповідачам – фізичним особам не дотрималось встановлених у ч.5 статті 116 ЗК України вимог щодо припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0241 належним користувачем і не отримало від нього погодження на передачу цієї ділянки у власність іншим особам.

  Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладений у постановах від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц (п. 56), від 01.10.2019 року у справі № 922/2723/17 (п. 7.37), зазначено, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Поділ земельної ділянки не припиняє права оренди, що виникло у її землекористувача до її поділу, що слідує з норм ст. 110 ЗК України.

Судом першої інстанції враховано, що на підставі оспорюваних наказів відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було набуто право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5322481700:06:000:0430, 5322481700:06:000:0431, 5322481700:06:000:0432, 5322481700:06:000:0427, 5322481700:06:000:0428, 5322481700:06:000:0429. 

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

 Положенням частини другої статті 152 ЗК України закріплено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

 Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями (ч. 2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі»).
  
  Відповідно до ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).        

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виходячи з доводів та вимог апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_2 , а саме з меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині порушення судом першої інстанції правил підсудності даного спору.
Апеляційній суд приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам чинного законолавства.
Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
У п. 29,30 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 08.05.2018 року у справі №910/13755/17 (провадження № 12-60гс18) зроблено висновок про те, що системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.  Ураховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державної власності у власність фізичній особі, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи. При цьому сама лише обставина, що власник спірної земельної ділянки (фізична особа) не був зазначений позивачем під час подання позову як відповідач, не могла бути підставою для розгляду спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої особи.
Отже, справи за позовом суб`єкта господарювання про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру, яким затверджено проект землеустрою та надано земельну ділянку із земель державної власності у власність фізичній особі, та скасування запису в Поземельній книзі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства 

Доводи апеляційної скарги про те, що при пред`явленні позову позивачем порушено норми процесуальної підсудності даного позову, а саме відповідно до підпункту 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи –підприємці відносяться до юрисдикції господарських судів, то ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на вище вказане та неє підставою для скасування рішення суду першої інстанції. 

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі позивач пред`явив до юридичної особи позовні вимоги про визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання незаконним та скасування наказів, що відповідно до вказаної норми відноситься до юрисдикції господарського судочинства, та одначасно позивач пред`явив вимоги до відповідача ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність від 11.04.2019 р. з одночасним припиненням права власності на них, що також відноситься до юрисдикції господарського судочинства, то зазначене не є підставою для скасування рішення суду першої інстанці, оскільки рішення впливає на права та обов`язки відпрвідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . 

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

   З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

    З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи  апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України,  Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів  судової палати з розгляду цивільних справах:   
   
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

             Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року. 

СУДДІ:        А. І. Дорош                 О. А. Лобов                 В. М. Триголов