ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	Львів	Справа № 607/11838/21 пров. № А/857/16497/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.,
за участі секретаря судового засідання                          Рибачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року (суддя – Позняк В.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у липні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив: скасувати постанови від 25.06.2021 ВП № 62450281 про скасування «Постанови про відкриття виконавчого провадження» та « 3аміна боржника».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду не було скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2020 в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому відсутні підстави для винесення державним виконавцем постанов від 25.06.2021 ВП № 62450281.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року у справі №607/11838/21 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тими ж доводами, якими обґрунтовано позовну заяву. Зокрема, апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2020 в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання  в апеляційному порядку не була скасована, а тому у державного виконавця не було законних підстав для винесення постанов від 25.06.2021 ВП № 62450281.
Відповідач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2014, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014 у справі №1915/19678/12 скасовано. Прийнято  нову постанову, якою позов задоволено. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області від 21.09.2006 №В-40.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, здійснення контролю за виконанням судового рішення та заміну сторони виконавчого провадження було задоволено частково, замінено сторону виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24.01.2020, з боржника Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (ЄДРПОУ 14035769). Поновлено ОСОБА_1   строк пред`явлення виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24.01.2020 на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження у 1986 році року, на підставі довідки, виданої управлінням МНС в Тернопільській області 21.09.2006 року №В-40.
На адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа 1915/19678/2012 від 24.01.2020, строк виконання якого до 22.01.2019, та ухвала №1915/19678/2012 від 03.03.2020 Тернопільського міськрайонного суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Державним виконавцем Відділу 02.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62450281 з примусового виконання виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого 24.01.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу зоні відчуження у 1986 році, на підставі довідки, виданої управлінням МНС у Тернопільській області 21.09.2006 № В-40.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року скасовано в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 03.06.2021 звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із повідомленням №1900-080/-8/16548 від 02.06.2021 та з проханням закінчення виконавчого провадження №62450281 у зв`язку з винесенням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду № 1915/19678/2012 від 16.12.2020, якою ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2020 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, здійснення контролю за виконанням судового рішення та зміну сторони виконавчого провадження у справі №1915/19678/12 скасовано в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та прийнято нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.
Відповідно до постанови в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 25.06.2021 року про результати перевірки виконавчого провадження №62450281, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №62450281 від 02.07.2020 та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №62450281 від 02.07.2020, зобов`язано державного виконавця прийняти рішення в порядку ст.2,4,26 Закону України про виконавче провадження».
Також постановою в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 25.06.2021 скасовано виконавчу дію «зміна (доповнення) боржника» від 02.07.2020 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1915/19678/2012, виданого 24.01.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.
Крім того, постановою в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 25.06.2021 скасовано документ «постанова про відкриття виконавчого провадження» від 02.07.2020, яка винесена ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого 24.01.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.
Вважаючи постанови відповідача від 25.06.2021 ВП № 62450281 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв`язку із скасуванням в судовому порядку ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року державним виконавцем правомірно винесено постанову від 25.06.2021, якою скасовано виконавчу дію «зміна (доповнення) боржника» від 02.07.2020 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1915/19678/2012, та постанову від 25.06.2021, якою скасовано документ «постанова про відкриття виконавчого провадження» від 02.07.2020.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 258 КАС України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.
Відповідно до ст. 372,373 КАС України (в редакції, яка діє з 15 рудня 2017 року)   примусове виконання  судових рішень  в адміністративних  справах здійснюється  в порядку,  встановленому законом.  Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваних постанов) виконавчі документи  можуть бути  пред`явлені до  примусового виконання  протягом трьох  років,  крім посвідчень  комісій по  трудових спорах  та виконавчих  документів,  за якими  стягувачем є  держава або  державний орган,  які можуть  бути пред`явлені  до примусового  виконання протягом  трьох місяців.  
Такі  строки встановлюються  для виконання  рішення з  наступного дня  після набрання  ним законної  сили чи  закінчення строку,  встановленого в  разі відстрочки  чи розстрочки  виконання рішення,  а якщо  рішення підлягає  негайному виконанню  -  з наступного  дня після  його прийняття.  Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.4  Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом  державної виконавчої  служби,  приватним виконавцем  без прийняття  до виконання  протягом трьох  робочих днів  з дня  його пред`явлення,  якщо  пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Судом встановлено, що строк пред`явлення виконання виконавчого листа №1915/19678/2012, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 24.01.2020 на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року, встановлений до 22.01.2019, на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання  - 02.07.2020, позивачем (стягувачем) пропущено.
Крім того, ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 було поновлено  строк пред`явлення виконавчого листа №1915/19678/2012 скасована постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та прийнято нову постанову, якою в задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа – відмовлено.
З огляду на встановлені обставини, відповідач, приймаючи постанови від 25.06.2021 ВП № 62450281 про скасування «Постанови про відкриття виконавчого провадження» та « 3аміна боржника» в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) діяв у межах та у спосіб передбачений законом.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що у зв`язку із скасуванням ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження за пропуском строку пред`явлення виконання виконавчого листа до виконання.
Доводи апелянта про те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року не було скасовано ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року, якою поновлено ОСОБА_1   строк пред`явлення виконавчого листа №1915/19678/2012, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються змістом постанови суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку із скасуванням в судовому порядку ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2020 року державним виконавцем правомірно винесено постанову від 25.06.2021, якою скасовано виконавчу дію «зміна (доповнення) боржника» від 02.07.2020 при примусовому виконанні виконавчого листа № 1915/19678/2012, та постанову від 25.06.2021, якою скасовано документ «постанова про відкриття виконавчого провадження» від 02.07.2020.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження позивача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року у справі № 607/11838/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш