ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/16928/21
адміністративне провадження № К/9901/39078/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Калашнікової О.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року, постановлену у складі судді Добрівської Н.А. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року, ухвалену у складі колегії суддів: Мєзєнцева Є.І. (доповідач), Сорочка Є.О., Файдюка В.В.,
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просила:
1.1. визнати незаконним наказ №115-0 від 02.02.2021 Офісу великих платників податків Державної податкової служби;
1.2. поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу податкового адміністрування підприємств транспортної інфраструктури управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків з 02.02.2021;
1.3. зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків виплатити ОСОБА_1 частину заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2021 і до моменту винесення судового рішення.
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. При цьому, позивачу надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду копії наказу №115-0 від 02.02.2021 Офісу великих платників податків Державної податкової служби або належних доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів, а саме, існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ч.5  ст.122 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів. 
3. 12.07.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові докази по справі, зокрема, надано заяву про поновлення строку звернення до суду та копію наказу №115-0 від 02.02.2021.
3.1. У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зауважує, що 30.12.2020 ОСОБА_1 написала заяву на звільнення в порядку переведення до Центрального міжрегіонального управління ДПС. 
3.2. 01.02.2021 Офіс великих платників податків ДПС виніс Наказ №111-о «Про звільнення працівників», пунктом 8 якого ОСОБА_1 , заступника начальника відділу адміністрування підприємств інших галузей невиробничої сфери управління адміністрування підприємств невиробничої сфери Офісу великих платників податків ДПС, 01.02.2021 було звільнено в порядку переведення до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, згідно з п.2 ч.1 ст. 41 ЗУ «Про державну службу».
3.2. Наказом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.02.2021 №45-о «Про призначення працівників» позивач була призначена на посаду заступника начальника відділу податкового адміністрування підприємств транспортної інфраструктури управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків з 02.02.2021. 
3.3. 02.02.2021 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків до ГУ ДПС у м. Києві було направлено Повідомлення (тип: початкове) про прийняття працівників на роботу, в тому числі і ОСОБА_1 .
3.4. З 22.02.2021 по 14.03.2021 вона перебувала на лікарняному у зв`язку з захворюванням на СОVID-19. 
3.5. Також позивач зазначає, що після виходу на роботу 15.03.2021 ОСОБА_1 , від працівників відділу кадрів отримала усну інформацію, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС. 
3.6. Зважаючи на вказане, позивач звернулась зі скаргою від 31.03.2021 до ДПС України, в якій просила ініціювати проведення службового розслідування, притягнути винуватих осіб до відповідальності та поновити її порушені права. Відповідь на свою скаргу ОСОБА_1 отримала 09.05.2021 листом ДПС України №2842/П/99-00-02-02-02-09 від 23.04.2021, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення службового розслідування. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що обрахунок місячного строку звернення до суду розпочався з 10.05.2021. 
3.7. До Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 звернулась 04.06.2021, що підтверджується копією позовної заяви та описом вкладення від 04.06.2021, але зазначену позовну заяву суд повернув позивачу ухвалою від 11.06.2021 у справі №640/15765/21. Про існування вказаної ухвали позивач дізналась 15.06.2021 і в цей же день її представником було отримано копію вказаної ухвали та повторно подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву, якій присвоєно єдиний унікальний номер справи 640/16928/21. Отже, позивач перший раз звернулась до суду з позовною заявою про поновлення на роботі 04.06.2021, а повторно - 15.06.2021.
4. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року, позовну заяву повернуто позивачу.   
5. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано копій лікарняних листів на підтвердження перебування на лікарняному у період з 22.02.2021 по 14.03.2021. Крім того, позивачем не наведено пояснень щодо неможливості звернення до суду з відповідним позовом у період з 15.03.2021 по 07.06.2021 (дата звернення з аналогічним позовом у справі №640/15765/21). 
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
6. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції,  позивач подала касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
7. У скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
8. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що на момент подачі касаційної скарги ОСОБА_1 не було вручено наказ Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про звільнення, також їй не було видано трудову книжку з відповідним записом. При цьому звертає увагу, що КАС України і КЗпП України передбачають, що для звернення до суду у справах про звільнення встановлено місячний строк, який обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, а тому суди мають обов`язково встановити дату отримання позивачем наказу про звільнення або трудової книжки і, відповідно, ця дата має стати початком відліку місячного терміну для звернення позивача до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Отже, на підставі вимог ч. 5 ст. 122 КАС України та ст. ст. 47, 233 КЗпП України, дата з якої позивач має можливість звернутися з позовом до суду (дата отримання наказу про звільнення або трудової книжки) ще на наступила, і відповідно, позиція суду, про пропуск ОСОБА_1 строку на звернення до суду за захистом свої прав є незаконною.
8.1. Скаржник також зазначає, що, зокрема, з підстав не ознайомлення та неотримання на момент подання позовної заяви наказу про її звільнення та копії трудової книжки, вона звернулась до суду, в тому числі, і з метою отримання цих документів, в зв`язку з чим подала разом з позовною заявою клопотання про витребування цих документів. 
8.2. При цьому, скаржник також вказує, що 11.05.2021 адвокатом позивача надіслано адвокатські запити до відповідачів та ДПС України. 17.05.2021 Офіс великих платників податків Державної податкової служби у відповідь на адвокатський запит надало витяг з Наказу № 111-о від 01.02.2021, на підставі якого ОСОБА_1 була переведена до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків та витяг з Наказу від 02.02.2021 № 115-0 про скасування п. 8 Наказу від 01.02.2021 № 111-о. Цю відповідь адвокатом було отримано 24.05.2021, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти. 
9. Офіс великих платників податків Державної податкової служби у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність і просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
IV. Джерела права й акти їх застосування 
10. Відповідно  статті 6 КАС України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
11.  За змістом  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
11.1. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
11.2. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
11.3. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята  статті 122 КАС України).
12. Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
13. Відповідно до частини 1  статті 123 КАС України  у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
14. Згідно з ч. 2  ст. 123 КАС України   якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
V. Оцінка Верховного Суду
15. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
16. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
17. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених  КАС  певних процесуальних дій.
18. Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
19. Водночас слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
20. Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).
21. При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі «Йодко против Литви» (Jodko v. Lithuania).
22. За перевіркою матеріалів встановлено, що позивач оспорює наказ  Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 02.02.2021 №115-0, яким скасовано п. 8 Наказу Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 01.02.2021 № 111-о.
23. В свою чергу, пунктом 8 Наказу Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 01.02.2021 № 111-о «Про звільнення працівників», ОСОБА_1 , заступника начальника відділу адміністрування підприємств інших галузей невиробничої сфери управління адміністрування підприємств невиробничої сфери Офісу великих платників податків ДПС, 01.02.2021 було звільнено в порядку переведення до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, згідно з п.2 ч.1 ст. 41 ЗУ «Про державну службу».
24. Вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 про поновлення її на посаді заступника начальника відділу податкового адміністрування підприємств транспортної інфраструктури управління податкового адміністрування підприємств невиробничої сфери Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків з 02.02.2021 та зобов`язання Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків виплатити ОСОБА_1 частину заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2021 і до моменту винесення судового рішення  є похідними від попередніх.
25. Відтак, оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
26. Як зазначено позивачем, з 22.02.2021 по 14.03.2021 вона перебувала на лікарняному у зв`язку з захворюванням на СОVID-19. 
27. Після виходу на роботу 15.03.2021 ОСОБА_1 , від працівників відділу кадрів отримала усну інформацію, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС. 
28. 31.03.2021 позивач звернулася зі скаргою до ДПС України, в якій просила ініціювати проведення службового розслідування, притягнути винуватих осіб до відповідальності та поновити її порушені права. Відповідь на свою скаргу ОСОБА_1 отримала 09.05.2021 листом ДПС України №2842/П/99-00-02-02-02-09 від 23.04.2021, яким позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення службового розслідування. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 вважає, що обрахунок місячного строку звернення до суду розпочався з 10.05.2021. 
29. До Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 впернше звернулась 04.06.2021, але зазначену позовну заяву суд повернув позивачу ухвалою від 11.06.2021 у справі №640/15765/21. Повторно до суду з вказаним позивач звернулася 15.06.2021.
30. Разом з тим, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, позивачем не було надано копій листків непрацездатності на підтвердження факту перебування її на лікарняному у період з 22.02.2021 по 14.03.2021.
31. Крім того, знаходження позивача на лікарняному могло б бути прийнято судом в якості поважної причини пропуску строку звернення до суду в разі закінчення строку оскарження спірного рішення у період перебування її на лікарняному.
32. Отже, як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, дізнавшись про те, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС 15.03.2021 та звертаючись до суду із даним позовом вперше лише 04.06.2021, позивачем пропущено встановлений  статтею 122 КАС України  місячний строк для звернення до суду з відповідною позовною заявою. 
33. Крім того, позивачем не надано пояснень тому, чому зі скаргою до ДПС України, вона звернулася лише 31.03.2021, тобто більше ніж через два тижні після того як дізналася про те, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС. 
34. Отже, строк подання позовної заяви був пропущений через відсутність максимальних зусиль позивача та належної старанності щодо реальної обізнаності з фактами порушення своїх прав, свобод та інтересів, внаслідок його звільнення.
35. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача про поновлення такого строку, є неповажними.
36. Доводи касаційної скарги про те, що для обчислення строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі має застосовуватись частина перша  статті 233 КЗпП України, якою визначено місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки є необґрунтованими, оскільки цей спір виник з приводу проходження публічної служби, наказ про звільнення в даному випадку не оскаржується, а тому до спірних відносин застосовуються положення  КАС України, якими встановлено спеціальні строки звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
37. При цьому, Верховний Суд зауважує, що частиною другою  статті 122 КАС України  чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
38. Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
39. Таким чином, доводи скаржника, що строк звернення до суду слід було обчислювати з 09.05.2021, а саме з дати отримання нею відповіді від ДПС України на її скаргу від 31.03.2021, а не з дати коли вона дізнався або повинна була дізнатися про те, що наказ на призначення її на посаду у Центральному міжрегіональному управлінні ДПС скасовано, і вона залишається працювати на попередньому місці роботи в Офісі великих платників податків ДПС на посаді, яку вона займала до призначення в Центральне міжрегіональне управління ДПС є безпідставними.
40. Доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги дату отримання оскаржуваного наказу, колегія суддів відхиляє, оскільки    вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від порядку отримання наказу, а вирішується з огляду на факт, коли вона дізналася або повинна був дізнатись про порушення такого права.
41. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №640/18439/19.
42. Зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, то суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов законного та обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви позивачеві.
43. Слід зауважити, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
44. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
45. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
46. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
47. Доводи та аргументи позивача зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
48. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
49. Відповідно до частини першої  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
VІ. Судові витрати
50. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями  3,  341,  345,  349,  350,  355,  356,  359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №640/16928/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. А. Губська

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова                    

                                                                                          Ж.М. Мельник-Томенко