П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/4291/20
Провадження № 22-ц/4815/1315/21

         Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
               
головуючого судді -                 Шимківа С. С.,
суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач       -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2  на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2021 року (ухвалене у складі судді Ральця Р.В.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

       в с т а н о в и в :

У березні 2020 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона та ОСОБА_2 з 2015 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали її доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 . Відповідач відмовився визнати їхнього сина, батьком дитини з її слів у свідоцтві про народження був записаний її покійний чоловік ОСОБА_6 . Пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_2 є священнослужителем, одружений та має дітей. Коли про їхні стосунки стало відомо дружині відповідача, останній таки визнав батьківство сина та був записаний батьком ОСОБА_2 у свідоцтві про народження. У квітні 2019 року, через постійні сварки та непорозуміння, ОСОБА_2 виселився з її будинку і шлюбні відносини між ними були припинені. Малолітній син, ОСОБА_5 , залишився постійно проживати разом з нею та її доньками за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що ними, як батьками малолітньої дитини, фактично було самостійно визначено та погоджено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_2 з матір`ю. З того часу ОСОБА_2 ніякої уваги сину не приділяв, рідко з ним бачився, байдуже ставився до потреб дитини, не цікавився його здоров`ям. 16 червня 2019 року, без її згоди та відома ОСОБА_2 самочинно, таємно, всупереч її волі та інтересам дитини забрав сина ОСОБА_5 з подвір`я її будинку, визначив місце його проживання з собою, в орендованій ним квартирі, з чужими людьми, умисно поставивши дитину в таку ситуацію, при якій ОСОБА_2 вимушений адаптуватися до нового соціального середовища, що негативно вплинуло на психологічний стан сина, змінило його звичний розпорядок дня, порушило стійкі соціальні зв`язки сина з оточуючими і рідними людьми. На час викрадення ОСОБА_2 сина, жодної реальної загрози його життю та здоров`ю не було, виключні обставини, з якими закон пов`язує можливість розлучення малолітньої дитини з матір`ю були відсутні. З того часу відповідач став чинити їй перешкоди не тільки у спілкуванні та вихованні дитини, а й у побаченнях з сином. Самоуправне відібрання дитини позбавило їхнього сина не лише спілкування з мамою, а й з колом близьких йому людей, зокрема, двох сестричок, з якими він разом ріс і виховувався, а також сусідських дітей, з якими він часто грався та проводив час. За фактами здійснення перешкод у спілкуванні та вихованні сина, примусового його відібрання, за період з липня по серпень 2019 року вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак жодного позитивного результату це не принесло. Вона та її діти зареєстровані та проживають у домоволодінні АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності. Відповідно до даних акту обстеження умов проживання від 01 листопада 2019 року, в будинку зроблено ремонт, в помешканні чисто, тепло, затишно. Діти мають окремі місця для сну, навчання та відпочинку. Для дитини є дитяче ліжечко, іграшки, одяг та взуття по сезону. Створені належні умови для проживання, виховання і розвитку дитини. З 14 червня 2019 року вона працює на посаді оператора АЗС/АЗС №РН 03 Департаменту управління мережею АЗК Західного дивізіону ТОВ "ОККО-РІТЕЙЛ", де характеризується виключно позитивно, отримує стабільний дохід. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Її син, ОСОБА_5 , з 02 вересня 2019 року за її заявою був зарахований до Рівненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний заклад" №17, однак, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 по відібранню дитини, з 02 вересня 2019 року син дошкільну групу не відвідує. 12 серпня 2019 року указом № 90 архієпископа Рівненського і Острозького за недостойну і аморальну поведінку протоієрею ОСОБА_2 було заборонено у священослужінні до повного розкаяння та виведено поза штат Рівненської єпархії. Після самоправного відібрання дитини, ОСОБА_2 , не бажаючи самостійно займатися вихованням та доглядом дитини, 17 червня 2019 року уклав договір зі ОСОБА_9 яка обіймає науково-педагогічну посаду, працює на посаді доцента у Національному університеті водного господарства та природокористування, однак це не дає підстави вважати, що дана особа розуміє як необхідно спілкуватися та виховувати чотирьохрічну дитину. Крім того, враховуючи те, що вищевказаний договір був укладений на наступний день після викрадення дитини, є безоплатним, у ньому відсутні будь-які умови щодо відповідальності сторін за невиконання чи неналежне виконання ними взятих на себе зобов`язань, угода сторін носить суто формальний характер, була укладена лише для штучного створення додаткових доказів при поданні відповідачем позову до суду, її умови не спрямовані на реальне виникнення між відповідачем і педагогом будь-яких правовідносин. В період перебування її сина разом з ОСОБА_2 , останнім було проведено без її згоди ряд лікарських обстежень малолітнього ОСОБА_2 . В консультаційному висновку дитячого хірурга від 17 червня 2019 року сину було встановлено діазноз баланопостит, дитячим неврологом 18 липня 2019 року було встановлено попередній діагноз: "ЗНР? Синдром рухової розгальмованості з дефіцитом уваги? Госпіталізм?". Відсутність її згоди, як матері дитини, може розглядатися як незаконний вплив на психічне здоров`я сина. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-соціальної допомоги "Центральний", станом на 14 серпня 2019 року ОСОБА_5 є здоровим та може відвідувати дитячий колектив. На підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 19 серпня 2019 року в цивільній справі №569/14153/19, відділом опіки і піклування служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради було подано для суду висновок, затверджений рішенням Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 04 березня 2020 року, у якому члени комісії вирішили питання про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю. Беручи до уваги попереднє тривале проживання малолітнього сина з нею та сестричками, сталість його соціальних зв`язків з мамою та іншими близькими людьми, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, а також відсутність з її боку перешкод у спілкуванні батька з сином та негативного впливу на його виховання і розвиток, вважає, що за таких обставин таким, що найбільше відповідає інтересам дитини та має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору, є визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 з нею, тобто мамою. 
Враховуючи вищезазначене, просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із матір`ю - ОСОБА_1 .
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2021 року позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини - задоволено. 
Визначено місце поживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю - ОСОБА_1 .
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вважав доцільним визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю, оскільки це не буде суперечити інтересам дитини, враховуючи його вік.
Не погоджуючись із рішенням місцевого суду,  ОСОБА_2  оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Стверджує, що його батьківство не встановлено у передбаченому законодавством порядку, оскільки такий факт встановлюється лише шляхом проведення генетичної експертизи. Зауважує, що у матеріалах справи наявні два свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначені дві різні дитини, а тому суд не мав права встановлювати факт батьківства на підставі свідоцтва про народження дитини, де батьком вказано ОСОБА_2 . 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю або змінити рішення суду у частині зазначених судом фактів, які вказано неповно, не відповідають обставинам справи шляхом зазначення дійсних обставин справи в повній мірі. Змінити рішення суду у частині встановлення ОСОБА_2 батьком малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_3 шляхом виключення такого факту з рішення суду.
01 грудня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, якою просить здійснити розгляд справи без їхньої участі, а рішення суду в частині визначення місця проживання дитини залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
З наявного у матеріалах справи повторного свідоцтва про народження серії  НОМЕР_1 , яке видане 20 вересня 2018 року Рівненським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Предметом розгляду даної цивільної справи є визначення місця проживання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивачка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0, 1000 га за тією ж адресою, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.04.2003 року. Про це також свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1467509 від 12.09.2003 року та державний акт на право власності на земельну ділянку.
За адресою: АДРЕСА_1 , разом з позивачкою зареєстровані та проживають: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить адресна картка, видана Рівненською міською радою 04.07.2019 року №40959.
В акті обстеження умов проживання від 01 листопада 2019 року, в будинку по АДРЕСА_1 зроблено ремонт: побілені стіни, поклеєні нові шпалери, переставлені меблі. В помешканні чисто, тепло, затишно. Діти мають окремі місця для сну, навчання та відпочинку. Для дитини є дитяче ліжечко, іграшки, одяг та взуття по сезону. Створені належні умови для проживання, виховання і розвитку дитини.
Згідно довідки №2117 від 17.07.2019 року та довідки №283-20 від 25.11.2020 року, ОСОБА_1 працює на посаді оператора АЗС/АЗС №РН 03 Департаменту управління мережею АЗК Західного дивізіону ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» і станом на 25.11.2020 продовжує працювати на займаній посаді. Її дохід за період липень-грудень 2019 року склав 77931, 11 грн., за період травень-серпень 2020 року склав 72438, 05 грн., за період серпень-жовтень 2020 року склав 12733, 50 грн. (а.с. 18, 19, 96, 109, 110).
Як свідчать характеристики надані ТзОВ "КК "Західна»" та ТОВ "ОККО-Рітейл", ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно.
На обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_1 не перебуває, про що свідчать довідки центру психічного здоров`я населення №15 від 30.09.2019 року та №277 від 27.09.2019 року.
Згідно повідомлення адміністрації Рівненського НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад", ОСОБА_5 з 02.09.2019 року за заявою матері ОСОБА_1 був зарахований до Рівненського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний заклад" №17. З 02.09.2019 року син дошкільну групу не відвідує.
Як свідчать характеристики ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх мама ОСОБА_1 приділяє належну увагу питанням навчання та виховання дітей. 
 Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1147 від 18.06.2021 року, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_1 . 
Згідно ч. 1 статті 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
За змістом ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2020 року, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини - відмовлено. Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні зазначеного позову, суд виходив з того, що відсутні обставин, які б свідчили, що визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини.
За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1147 від 18.06.2021 року, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доцільність визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю - ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Покликання апелянта на те, що місцевим судом безпідставно встановлено факт батьківства відповідача є необґрунтованим, оскільки дана обставина була встановлена на підставі чинного свідоцтва про народження дитини, яке наявне у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на недоведеності позивачум факту батьківства ОСОБА_2 та фактично зводяться до заперечення ним батьківства, що не являється предметом розгляду даної справи.
Разом з цим, у поданій апеляційній скарзі, стороною відповідача жодним чином не заперечується мотиви та обґрунтування рішення суду щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю. 
Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та жодним чином не спростовуються висновків суду першої інстанції.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 липня 2021 року - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 10 грудня 2021 року.

Головуючий-суддя                                 Шимків С.С.
Судді:                                                         Боймиструк С.В.
Гордійчук С.О.