КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №754/5497/19                                   Головуючий у 1 інстанції: Лісовська О.В. 
Провадження №22-ц/824/9450/2021            Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
28 вересня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                     Суханової Є.М., Сушко Л.П.
за участю секретаря                                       Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Лук`янчука Артема Володимировича представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2  матеріальну шкоду у розмірі 305 652 грн 77 коп. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 травня 2017 року приблизно о 07 год 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, рухаючись заднім ходом у крайній правій смузі проїзної частини вул. Братиславської в м.Києві зі сторони Броварського проспекту у напрямку пр. Лісового, в порушення вимог п. 1.5, 2.1 підпункту «а», п. 2.3 підпункту «б», п. 10.9 ПДР України, проявив неуважність, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб, для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у цей час рухався біля правого краю проїзної частини вул. Братиславської у напрямку пр. Лісового. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від отриманих тілесних ушкоджень.
Транспортний засіб «ЗАЗ-TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 . 
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки. 
Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо суглобовий багато осколковий перелом головки та хірургічної шийки правої плечової кістки; закриту черепно-мозкову травму з формуванням внутрішньо мозкової гематоми в правій гемисфері з проривом крові в шлункову систему, садно правої тім`яної ділянки, забійно-зсаднену рану правої скроневої ділянки - така черепно-мозкова травма в своєму клінічному перебігу супроводжувалась небезпечним для життя явищем - комою на протязі тривалого часу, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за цим критерієм. Компресійний перелом Th3 IIст. - це ушкодження утворилось від дії тупого предмету, викликало розлад здоров`я понад 21 день і не супроводжувалось явищами загрозливими для життя, має ознаки тілесного ушкодження середньої тяжкості за терміном розладу здоров`я.
Відмічені наявні тілесні ушкодження та описані в історії хвороби дають підстави вважати, що вони є наслідком дії тупих предметів під час ДТП при наїзді автомобіля, що рухався на пішохода. 
Смерть ОСОБА_4 настала від закритого перелому правої плечової кістки з флеботромбозом вен правого плеча та тромбоемболією легеневої артерії. 
Між наявним закритим переломом правої плечової кістки з флеботромбозом вен правого плеча, тромбоемболією легеневої артерії та настанням смерті мається прямий причинно-наслідковий зв`язок. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 22 травня 2017 року по 12 вересня 2017 року у відділенні інтенсивної терапії та реанімації загального профілю, на його лікування було витрачено дуже великі кошти, внаслідок чого його сім`ї було завдано матеріальну шкоду, що підтверджується товарними чеками, квитанціями до прибуткових касових ордерів, фіскальними чеками з травня 2017 року по вересень 2017 року. 
Позивач ОСОБА_2 оцінила матеріальну шкоду на загальну суму 305 652,77 грн. 
Також крім матеріальних витрат ОСОБА_2 посилалась на отримані нею тяжкі і глибокі моральні страждання, які виникли внаслідок тривалого лікування її батька ОСОБА_4 через отримання ним тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди 22 травня 2017 року, які спричинив відповідач, а також настанням смерті ОСОБА_4 . 
Позивач ОСОБА_2 втратила звичний спосіб життя у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 з 22 травня 2017 року по 12 вересня 2017 року у лікарні в відділенні інтенсивної терапії та реанімації загального профілю, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Глибину душевних та фізичних переживання позивача не можна оцінити. 
Всі ці обставини негативно вплинули на всю сім`ю позивача, вся сім`я тривалий час перебувала у пригніченому стані, змінився повністю уклад життя в сім`ї, постійне напруження, хвилювання, витрати. Моральну шкоду оцінює в 500 000 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 278 027,77 грн та моральну шкоду у розмірі 286 922,25 грн.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 5649,50 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат Лук`янчук А.В. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вирішити питання про поворот виконання рішення суду.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії чи позбавлена права керування транспортним засобом, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом АК/4871140, то саме ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повинно відшкодовувати документально підтверджені витрати на лікування, що понесла позивач відповідно до лімітів відповідальності за полісом АК/4871140.
Зазначає, що документально підтверджений розмір витрат, що понесла ОСОБА_2 , менший та становить 175 619,32 грн і повністю покривається полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4871140.
Вважає невідповідними дії потерпілого ОСОБА_4 ПДР України, оскільки в порушення п. 4.1. ПДР України він перебував на проїзній частині дороги та знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 не може бути особою, відповідальність якої застрахована згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4871140, оскільки передача транспортного засобу відбулася з порушенням п. 2.2 ПДР України, а отже, ОСОБА_1 неправомірно володів (та не мав законного права керувати/експлуатувати) у дорожньому русі транспортним засобом «ЗАЗ -TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 . 
Адвокат Коркушко О.В. представник ОСОБА_2 також подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що від дій ОСОБА_1 батько позивача зазнав тяжких тілесних ушкоджень, від яких і помер, настання його смерті перебуває в причинно-наслідковому зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті. Суд першої інстанції із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення матеріальної шкоди саме з ОСОБА_1 . Судом також було враховано обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибина, тяжкість її моральних страждань.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Лук`янчук А.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
ОСОБА_2 та її адвокат Коркушко О.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного.
Задовольняючи позов частково суду першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач є винною особою, в результаті винних дій якої позивачу була заподіяна матеріальна та моральна шкода.
Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.  
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.
Вироком встановлено, що ОСОБА_1 , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року на один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 22 травня 2017 року приблизно о 07 год 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом у крайній правій смузі проїзної частини вул. Братиславської в м. Києві зі сторони пр. Броварського у напрямку пр. Лісового, в порушення вимог п. 1.5, 2.1 підпункту «а», п. 2.3 підпункту «б», п. 10.9 ПДР України, проявив неуважність, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який у цей час рухався біля правого краю проїзної частини вул. Братиславської у напрямку пр. Лісового. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер від отриманих тілесних ушкоджень.
У результаті ДТП ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо суглобовий багато осколковий перелом головки та хірургічної шийки правої плечової кістки; закриту черепно-мозкову травму з формуванням внутрішньо мозкової гематоми в правій гемисфері з проривом крові в шлункову систему, садно правої тім`яної ділянки, забійно-зсаднену рану правої скроневої ділянки - така черепно-мозкова травма в своєму клінічному перебігу супроводжувалась небезпечним для життя явищем - комою на протязі тривалого часу, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за цим критерієм. Компресійний перелом Th3 IIст. - це ушкодження утворилось від дії тупого предмету, викликало розлад здоров`я понад 21 день і не супроводжувалось явищами загрозливими для життя, має ознаки тілесного ушкодження середньої тяжкості за терміном розладу здоров`я. Відмічені наявні тілесні ушкодження та описані в історії хвороби дають підстави вважати, що вони є наслідком дії тупих предметів під час ДТП при наїзді автомобіля, що рухався на пішохода.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 13 вересня 2017 року.
Наявні тілесні ушкодження та смерть є наслідком ДТП при наїзді на ОСОБА_4 автомобіля за керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі.
Згідно з ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка є його власником. Проте норми частини другої статті 1166 ЦК України звільняють таких осіб від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що така шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4871140 цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно володіють транспортним засобом «ЗАЗ-TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».
Транспортний засіб «ЗАЗ-F55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_3 .
У зв`язку з настанням страхового випадку позивач ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.
06 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що повідомлено листом позивачку.
Оскільки ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами та не може вважатись правомірним володільцем транспортного засобу, так як така передача відбулася з порушенням п. 2.2 ПДР України, то заволодіння ОСОБА_1 транспортним засобом вважається неправомірним (тобто не мав законного права керувати/експлуатувати) в дорожньому русі транспортним засобом «ЗАЗ-TF55Y0», д.н.з. НОМЕР_1 , а тому на нього не розповсюджується дія Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4871140.
На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обов`язок щодо відшкодування завданої позивачу шкоди покладається на винну особу - відповідача ОСОБА_1 .
Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта щодо невірного розрахунку матеріальної шкоди, визначеної судом першої інстанції.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 є донькою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 23 травня 1970 року.
Судом першої інстанції встановлено, що з 22 травня 2017 року ОСОБА_4 перебував у лікарні у важкому стані, не мав можливості пересуватися, самостійно себе обслуговувати, а тим більше рухатися та придбавати особисто будь-які ліки. 
Аптека ТОВ «Геліантус» знаходиться у приміщенні КМКЛШМД, де позивачем придбавалися необхідні ліки.
Доводи щодо невідповідності та необґрунтованості сум витрат позивача на придбання ліків колегія суддів не приймає, наданий апелянтом розрахунок суду першої інстанції не надавався.  
Доказів того, що будь-які придбані медикаменти не використовувались для лікування ОСОБА_4 , суду не надано, відповідного експертного дослідження не проводилось. 
Також у судовому засіданні була допитана в якості свідка лікар-анастезіолог ОСОБА_5 , яка пояснила, що на період перебування ОСОБА_4 у реанімаційному відділенні вона працювала там медичною сестрою, а потім допомагала у стаціонарному відділенні (за проханням позивача) у догляді за ОСОБА_4 . Зазначила, що ОСОБА_4 перебував у важкому стані, не міг самостійно пересуватися, за допомогою іноді міг сидіти, не мав можливості самостійно їсти, тривалий час він перебував на апараті ШВЛ.  У реанімаційному відділенні ОСОБА_4 перебував більше 1 місяця.  Усі ліки для ОСОБА_4 придбавала його дочка ОСОБА_2 , якій щодня лікарями надавався список необхідного. Лікарня забезпечувала хворого лише мінімальним обсягом ліків, все інше необхідно було придбавати.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача становить 278 027,77 грн.
Заперечення апелянта щодо моральної шкоди колегія суддів не приймає враховуючи наступне.
Для визначення розміру завданої позивачу моральної шкоди судом першої інстанції була призначена судова експертиза.
Висновком соціально-психологічного дослідження №23-2/186 від 01 жовтня 2019 року, виготовленого експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, встановлено, що ОСОБА_2 завдано моральні страждання умовами ситуації, що досліджується, а саме, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 , що викладені у вироку Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року. Рекомендована сума компенсації згідно висновку становить 60,75 МЗП.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції враховувались принципи вимоги розумності та справедливості.
А тому, з урахуванням завданих позивачу, яка є дочкою померлого ОСОБА_4 , глибину, тяжкість її моральних страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку щодо стягнення суми у розмірі 286 922,25 грн на відшкодування моральної шкоди. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відхиляються судом апеляційної інстанції у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргуадвоката Лук`янчука Артема Володимировича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 12 жовтня 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                      Є.М. Суханова

                                                                                                Л.П. Сушко