ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 жовтня 2021 року           справа №200/3755/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М.,
секретар судового засідання - Мирошниченко О.Л.,  
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Трофімчука В.В.,
представника відповідача - Жаворонкової Ю.О.,
розглянув у відкритому  судовому засіданні апеляційні скарги Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , Донецької обласної прокуратури  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року у справі  № 200/3755/21 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1  до  Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури (далі - відповідач) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 5625641,25 грн. станом на 31 березня 2021 року та до фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2021 року  позов задоволено частково: стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1797013,25 грн.; в інший частині позовних вимог - відмовлено; допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 128-131).
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність обставинам справи, просив змінити рішення суду в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та невиконання рішення суду, який на дату подання апеляційної скарги складає 4566930,80 грн. Судом не надано оцінку доводам, що позивача не поновлено на посаді, тому останній знаходиться в стані вимушеного прогулу. Посилаючись на висновки Верховного суду в постанові від 16.12.2020 року у справі № 761/36220/17, апелянт вважає, що суд звузив період вимушеного прогулу по 29.10.2020 року, замість 08.06.2021 року - дата ухвалення рішення судом першої інстанції. Необхідність застосування коефіцієнту підвищення, передбаченого п. 10 Порядку № 1155 від 11.12.2019 року, при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в тому числі з дати чергового підвищення з 16.01.2020 року, підтверджена висновками Верховного суду в постановах від 15.10.2020 року у справі № 826/17601/14, від 15.04.2020 року у справі № 826/15725/17. При розрахунку суми середнього заробітку суд врахував довідку Донецької обласної прокуратури про заробітну плату, не надав оцінку розрахунковим листам за 2014 рік та розрахунку середньоденної зарообітної плати, наведеній у позові. Вважає, що при розрахунку середньоденної зарообітної плати необхідно врахувати висновок судово-економічної експертизи (а.с. 140-148).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 710758,78 грн. Апелянт зазначив. що на теперішній час позивач не переведений в окружну поокуратуру, тому відсутнє право на отримання заробітної плати у розмірах, встановлених для керівника окружної прокуратури (а.с. 160-164).
Представником позивача подано відзив на апеляційну скрагу відповідача, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи своєї апеляційної скарги, заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін,  вивчив доводи апеляційних скарг, відзивів, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення, виходячи з наступного.
Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1443к позивача - державного радника юстиції 3 класу прокурора м. Горлівки Донецької області  відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» звільнено з посади у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 23).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у справі № 640/19143/19 позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Міністерства юстиції України - задоволено частково: скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 №1443-к про звільнення позивача з посади прокурора м. Горлівки Донецької області; поновлено позивача на посаді прокурора м. Горлівки Донецької області; відмовлено у задоволенні позову в іншій частині.  У частині відмови суд зазначив, що вимога про стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.10.2014 року по 07.10.2019 року в сумі 1400351,40 грн. не підлягає задоволенню, оскільки, як вірно зазначив відповідач, позивач не перебував у трудових відносинах Генеральною прокуратурою України (Офісом Генерального прокурора), натомість працював у прокуратурі Донецької області, яка є окремою юридичною особою (код ЄДРПОУ 25707002). При цьому суд враховує посилання відповідача у відзиві на висновки Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 року у справі № 808/892/17.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Апеляційний суд зазначив наступне. Грошове утримання прокурорів, слідчих та інших працівників військових прокуратур, забезпечення їх діяльності здійснюється Генеральною прокуратурою України. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати, зокрема, працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів; заступникам керівників, заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, посадові оклади на 3-7 відсотків нижче передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника (пп. 1 п. 1). Крім того, у даній постанові закріплено, що видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання органів прокуратури. Упорядкування посадових окладів окремих працівників органів прокуратури приписано здійснювати в межах затвердженого фонду оплати праці (п. 6). Отже, заробітна плата нараховувалася та виплачувалася ОСОБА_1 прокуратурою Донецької області, а не Генеральною прокуратурою України. Аналогічна позиція щодо застосування наведених норм постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 808/892/17. Крім того, про необхідність стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме з прокуратури, в якій працював позивач, вказав Верховний Суд й у постанові від 12.08.2020 року у справі № 815/2163/15. Що стосується доводів про те, що прокуратури Донецької області не існує в системі прокуратури України, то колегія суддів наголошує на тому, що наказом Генерального прокурора «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» від 03.09.2020 року № 410 перейменовано без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу «Прокуратура Донецької області» у «Донецька обласна прокуратура». Тобто, Донецька обласна прокуратура є правонаступником прокуратури Донецької області.
Згідно листа Офісу Генерального прокурора на запит позивача від 17 березня 2021 27/3-991вик-21 посадовий оклад прокурора міста з районним поділом І групи оплати становив: станом на 24.10.2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати Праці працівників органів прокуратури» - 2581 грн; станом на 13.10.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505» - 2581 грн.; станом на 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» з урахуванням постанови Кабінету Міністрі» України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» 3226 грн. Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 09.2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31травня 2012 року № 505» додаток 3, в якому визначався посадовий оклад прокурора міста з районним поділом І групи оплати, втратив чинність з 15.12.2015 року. Посадовий оклад керівника місцевої прокуратури становив: станом на 15.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органівпрокуратури» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 XV 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» - 3393 грн.; станом на 06.09.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати прані працівників прокуратури» - 8000 грн. (а.с. 25-28).
Позивачем надано перелік посад працівників прокуратури, що прирівнюються до відповідної групи оплати праці, в якому зокрема зазначено, що прокуратури міст (крім Києва, Севастополя), районні міжрайонні, районні у містах із районним поділом, інших прирівняних до низ прокуратур, де місце прокуратури прирівняні до Окружних прокуратур, а посада прокурор (керівник міської прокуратури) прирівняний до керівника окружної прокуратури (а.с. 30-33).
За розрахунковими листами позивача за 2014 рік оклад шатного працівника - 2581 грн. у період з січня 2014 року по жовтень 2014 року (а.с. 37-39). 
Листом Міністерства розвитку Економіки, торгівлі та сільського господарства України надано роз`яснення про кількість робочих днів за період з серпня 2014 року по березень 2021 року (а.с. 40-41).
Відповідачем до матеріалів справи додано довідку - розрахунок середнього заробітку станом на 23 жовтня 2014 року по ОСОБА_1 який працював в прокуратурі м. Горлівка з 18 березня 2013 року по 23 жовтня 2014 року та займав посаду прокурора. У довідці зазначено, що середньоденна заробітна плата з розрахунку (серпень , вересень 2014 року) складає - 546,62 грн. (а.с. 101).
За ч. 2 статті 235 Кодексу законів про працю при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8  лютого 1995  року № 100  (далі - Порядок № 100).
За п. 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку № 100).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 14  січня 2014 року № 21-395а13.
Позивача звільнено з посади 23 жовтня 2014 року (останній робочий день), відповідно, сума виплат за два календарні місяці роботи, для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинна обчислюватись виходячи з виплат за серпень та вересень 2014 року.
Кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення до винесення судом рішення про поновлення на посаді позивача - з 24 жовтня 2014 року по 29 жовтня 2020  року.
Пункт 10 Порядку №100 виключено  на  підставі  постанови  КМУ  №  1213 від 09.12.2020 року. На дату прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді 29 жовтня 2020  року, дана норма була діючою, відповідно суд розраховує суму виплати за вимушений прогул, з урахуванням п.10 Порядку № 100.
Пунктом 10 Порядку № 100 було передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві,  в  установі,  організації  відповідно  до  актів законодавства,  а також за рішеннями,  передбаченими в колективних договорах (угодах),  як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом  якого  за  працівником  зберігається середній заробіток,заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при  обчисленні  середньої  заробітної  плати, за проміжок часу до підвищення   коригуються   на   коефіцієнт   їх   підвищення.   На госпрозрахункових   підприємствах  і  в  організаціях  коригування заробітної  плати  та  інших  виплат  провадиться з урахуванням їх фінансових  можливостей.
Посадовий оклад прокурора міста з районним поділом 1 групи оплати становив:
- станом на 24.10.2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» - 2581 грн.;
- станом на 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про впорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» - 3226 грн..
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» 19.09.2019 року № 113-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року та яким запроваджено реформування системи органів прокуратури, частини 3, 4 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» викладена у такій редакції: «Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
З 25 вересня 2019 року положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» встановлюють розміри посадових окладів прокурорів окружних та обласних прокуратур.
За п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Після початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур забезпечення виконання функцій прокуратури призначеними до них прокурорами здійснюється з дотриманням вимог законодавства України та особливостей, визначених Генеральним прокурором. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Згідно п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України».
Наказом Генерального прокурора від 23 грудня 2019 року № 351 днем початку роботи Офісу Генерального прокурора визначено 2 січня 2020 року.
Наказом Офісу генерального прокурора № 414 від 8 вересня 2020 року визначено днем початку роботи обласних прокуратур 11 вересня 2020 року.
Наказом Офісу генерального прокурора від 17.02.2021 року № 40 визначено днем початку роботи окружних прокуратур 15 березня 2021 року.
Пункт  3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX не визнано неконституційним.
Колегія суддів зазначає, що на дату поновлення позивача на посаді окружні прокуратури ще не були створені, тому судом першої інстанції помилково здійснено розрахунок коефіцієнту за період з 06.09.2017 року  по 29.10.2020 року з урахуванням окладу 8000 грн.
Станом на дату розгляду справи позивача не переведено до окружної прокуратури, тому в останнього відсутнє право на отримання заробітної плати в розміраах, встановлених для керіваника окружної прокуратури.
Постановою КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31 травня 2012 року № 505 затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, згідно якої станом на 24.10.2014 року посадовий оклад прокурора міста складав 2581 грн., з 01.12.2015 року 2581 грн.*1,25 (3226 грн), з 06.09.2017 року - 2581 грн. 
За довідкою Донецької обласної прокуратури заробітна плата позивача за серпень 2014 року складає 2756,65 грн., за вересень 2014 року - 2709,65 грн.; середньоденна заробітна плата - 546,62 грн. (а.с. 101).
Таким чином, розмір середньої заробітної плати за період з 24.10.2014 року по 30.11.2015 року складає 276 днів*546,62 грн.= 150867,12 грн.; з 01.12.2015 року по 05.09.2017 року - 441 день*683,28 грн. (3226/2581=1,25*546,62) = 301326,48 грн.; з 06.09.2017 року по 29.10.2020 року - 788 днів*546,62 грн. (2581 грн.)= 430736,56 грн.; всього - 882930,16 грн.
Посилання відповідача на те, що рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинно бути не більш як за один рік є хибними, оскільки, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідач не надано доказів в підтвердження, що період вимушеного прогулу був з вини позивача, судовим рішенням у справі № 640/19143/19  встановлено зворотнє.
Щодо доводу апеляційної скарги позивача стосовно ненаданню судом оцінки рішенню Великої Палати Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020.
В тексті рішення КСУ від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що Положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України втратили чинність саме з цієї дати.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верхового суду від 28 січня 2021 року у справі № 560/703/20.
Враховуючи відсутність у відповідача права на виплату посадового окладу позивачу самостійно без правого врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України у розмірі, іншому ніж встановлений постановою КМУ № 505 та те, що рішення Конституційного Суду України від  26 березня 2020 року № 6-р/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки останні виникли до прийняття вказаного рішення Конституційним Судом України, а рішення не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заробітної плати позивача має визначатися з урахуванням посадового окладу прокурора за відповідною посадою в розмірі 2581 грн. та 3226 грн. у відповідний період.
Згідно  п.п. 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Колегія суддів вважає хибним посилання представника позивача, що при розрахунку середньоденної заробітної плати необхідно врахувати висновок судово-економічної експертизи, оскільки наданий висновок зроблено після ухвалення рішенням судом першої інстанції у цій справі.
Крім зазначеного, колегія суддів вважає, що надання в судовому засіданні копії наказу Офісу Генерального прокурора № 323к від 30.09.2021 року є новим доказом, якому суд першої інстанції не давав оцінку при ухваленні судового рішення у цій справі.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції часткове задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції частково вірно вирішив справу, допустив невірний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в мотивувальній частині внаслідок невірного обгрунтування,  тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній та резолютивній частинах, апеляційна скарга представника позивача - залишенню без задоволення, апеляційна скарга відповідача - частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  Трофімчука Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року у справі  № 200/3755/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінити в мотивувальній частині щодо обгрунтування розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В абзаці другому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2021 року у справі  № 200/3755/21 замість суми «1 797 013, 25 грн. (Один мiльйон сiмсот дев`яносто сiм тисяч тринадцять гривень 25 копiйок)» зазначити «882930,16 грн. (вісімсот вісімдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять гривень 16 копійок) з утриманням обов`язкових податків і зборів».
В решті рішення суду залишити без змін.
Повний текст постанови складений 20 жовтня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              А.А. Блохін

                                                                                                                     Г.М. Міронова