ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 804/9151/16	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу	 Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 14.06.2021р. у справі №804/9151/16	
за  позовом:	Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»	
до:   за участю Дніпропетровської обласної прокуратури  про:	1.          Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків  2.          Офісу великих платників податків ДФС    визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень   	

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016р.  Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі – ПрАТ «Північний ГЗК»)  звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованоїі державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України (далі СДПІ у м. Дніпропетровську) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень / а.с. 4-19 том 1/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2016р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі № 804/9151/16 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 2 том 1/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «Північний ГЗК» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по взаємовідносинам   з ТОВ «Газукраїна-2020» за період з 01.01.2013 р. по 31.05.2016 р., за результатами якої складено акт №133/28-01-14-00191023 від 22.07.2016р., у якому відображені висновки зроблені податковим органом за результатами проведеної ним перевірки щодо  порушення підприємством вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на додану вартість (далі – ПДВ)  на суму 20836376 грн. та заниження податку на прибуток   на суму 42567208 грн., є необґрунтованими та  безпідставними, не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені відповідачем через  невірне застосуванням норм податкового законодавства, без належного дослідження наданих позивачем до перевірки первинних документів, тому позивач вважає, що прийняті відповідачем на підставі цього акту за результатами перевірки 15.08.2016р. податкові повідомлення-рішення  № 0000024701, № 0000034701 є протиправними  оскільки висновок податкового органу за результатами перевірки про  нереальність господарських операцій позивача із ТОВ «Газукраїна-2020» протягом перевіряємого періоду є безпідставним і не має під собою ні фактичного, ні правового обґрунтування, оскільки всі господарські операції позивача із цим контрагентом  були реальними та здійснювались на підставі відповідних договорів, які виконані сторонами у встановлені строки – позивачем сплачено вартість отриманого від  ТОВ «Газукраїна-2020 товару та використано цей товар у подальшому у власній господарській діяльності. Крім цього позивач зазначає, що податковим органом проведено перевірку із порушенням норм чинного на момент її призначення та проведення ПК України. Тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення  відповідача № 0000024701, № 0000034701 від 15.08.2016р. 
Під час розгляду справи здійснено процесуальне правонаступництво відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС України, якого замінено правонаступником – Офісом великих платників податків ДФС (далі – Офіс ВПП ДФС).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р.  у справі № 804/9151/16 у задоволенні адміністративного позову ПрАТ «Північний ГЗК» до Офісу ВПП ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0000024701, № 0000034701 від 15.08.2016р. – відмовлено / а.с. 183-187 том 3/.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018р. у справі №804/9151/16 апеляційна скарга ПрАТ «Північний ГЗК» залишена без задоволення, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р.  у справі № 804/9151/16  залишена без змін / а.с. 65-67 том 4/. 
Постановою Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі № 804/9151/16 касаційну скаргу ПрАТ «Північний ГЗК» задоволено частково, постанову  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р.  та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018р. у справі № 804/9151/16 скасовано, справу № 804/9151/16 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду / а.с. 61-72 том 5/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2021р.  у справі №804/9151/16 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду / а.с. 75 том 5/. 
Під час розгляду справи позивачем надано суду письмові пояснення, з урахуванням постанови Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі № 804/9151/16 / а.с. 93-106 том 5/, у яких позивач підтримав заявлені ним у цій справі позовні вимоги та зазначив, що підприємство мало право на формування показників податкового кредиту та витрат у відповідних звітних періодах з урахуванням фінансового результату діяльності по господарським операціям із ТОВ «Газукраїна-2020» з огляду на те, що господарські операції є реальними, позивачем отримано товар від цього контрагента, який у подальшому використано у власній господарській діяльності, що підтверджується належними первинними документами, які були надані податковому органу під час проведення перевірки, та суду під час розгляду справи.  
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021р.   у справі № 804/9151/16 до участі у розгляді справи у якості співвідповідача залучено Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків. / а.с. 2 том 7/.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021р.   у справі № 804/9151/16 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано  податкові повідомлення – рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби № 0000024701, № 0000034701 від 15.06.2016р. / а.с. 175-185 том 7/.
Відповідач -  Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу / а.с. 193-196 том 7/.
Адміністративна справа № 804/9151/16, разом з вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача , надійшли до суду апеляційної інстанції 19.08.2021р.  /а.с. 192 том 7/
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021р. у справі №804/9151/16 апеляційна скарга відповідача на рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. у цій справі була залишена без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк на усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 211 том 7/.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, у встановлений судом строк , заявником апеляційної скарги надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021р.   у справі № 804/9151/16 та докази на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги / а.с. 213-217том 7/
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021р. у справі №804/9151/16 Східному Міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків поновлено строк на апеляційне оскарження,  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021р. у справі №804/9151/16 /а.с. 218 том 7/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 13 годин 30 хвилин 09.11.2021р. /а.с. 219 том 7/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 220-227 том 7/.
Відповідач - Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 193-196 том 7/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Представник позивача,  у письмовому відзиві на апеляційну скаргу /а.с. 1-8 том 8/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, і прийнято рішення без порушень норм чинного законодавства просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. у цій справі залишити без змін.   
У судовому засіданні 09.11.2021р.:
-           представник відповідача - Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність;
-          прокурор - підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі; 
-          представник позивача – заперечував проти доводів апеляційної скарги та підтримав доводи викладену письмовому відзиві позивача на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 14.06.2021р. у цій справі залишити без змін .
Представник відповідача – Офісу ВПП ДФС, у судове засідання 09.11.2021р. не з`явився. Відповідач, про день годину та місце розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції повідомлявся. 
Заслухавши у судовому засіданні представників відповідача та  позивача,  прокурора перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї  адміністративної справи судом встановлено, що ПрАТ «Північний ГЗК», ідентифікаційний код 00191023, зареєстровано як юридична особа 28.10.1996р., підприємство є платником податків, у тому числі ПДВ. /а.с. 20-30 том 1/
У період з 24.06.2016р. по 15.07.2016р.  посадовими особами відповідача  було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПрАТ «Північний ГЗК» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого  законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Газукраїна 2020» за період з 01.01.2013р.   по 31.05.2016р.,  за результатами якої складено акт №133/28-01-14/00191023  від 22.07.2016р. (далі - акт перевірки).
Як вбачається з наданої суду ксерокопії вищезазначеного акту перевірки /а.с. 35-62 том 1/ перевірку проведено відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 23.06.2016р. у справі №201/8298/16-к та посадовими особами відповідача за результатами перевірки зроблено висновок про порушення підприємством: - п. 198.1, п. 198.2 , п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 46.5 ст. 46  ПК  України  в результаті чого підприємством занижено ПДВ протягом перевіряємого періоду всього на  суму  20836374,53 грн; - пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток протягом перевіряємого періоду на загальну суму 42567208грн..
Та у подальшому, на підставі вищезазначеного акту перевірки,  відповідачем 15.08.2016р. було прийнято податкові повідомлення-рішення:
-           № 0000024701, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з ПДВ  на суму 31254564грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму +20836376грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10418188грн.  /а.с. 31-32 том 1/;
-          №0000034701, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з податку на прибуток  на суму 63854812грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму +42567208грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 21283604грн.  /а.с. 33-34 том 1/
які є предметом оскарження у цій адміністративній справі. 
Враховуючи, що перевірка позивача, за результатами якої складено акт №133/28-01-14/00191023  від 22.07.2016р., який став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, проведена на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 23.06.2016р. у справі №201/8298/16-к,  яка прийнята судом під час досудового розслідування кримінального провадження  № 42016040000000342 від 11.04.2016р., а це кримінальне провадження у подальшому об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 12014160020000076 від 24.02.2014р.,  і постановою від 26.11.2018 р.  старшого слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Цішенко Л.М. це  кримінальне провадження, яке відкрито   за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами, зокрема, і ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» по взаємовідносинах з придбання нафтопродуктів у ТОВ «ГазУкраїна 2020» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення /а.с. 151-172 том 4/, то з огляду на предмет оскарження  у цій адміністративній справі, яким є рішення податкового органу щодо визначення платнику податків податкових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток,  колегія суддів вважає за необхідне під час з`ясування фактичних обставин справи зосередитись на дослідженні питання реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Газукраїна-2020» протягом перевіряємого періоду. 
Так з  наданої суду ксерокопії акту перевірки /а.с. 35-62 том 1 / вбачається, що висновок про порушення підприємством (позивачем у справі)  норм чинного  ПК України податковим органом зроблено з огляду на те, що на думку відповідача, в ході проведення перевірки встановлено нереальність здійснення господарських операцій позивачем із контрагентом  ТОВ «Газураїна-2020» протягом перевіряємого періоду по придбанню товару (дизельного палива) через відсутність підтвердження придбання цього товару контрагентом позивача по ланцюгу постачання , відсутність підтвердження  джерела походження товару  та його  руху по ланцюгу постачання, що підтверджується наявною у відповідача податковою інформацією щодо цього контрагента позивача та обставинами, які встановлені вироком Червонозаводського суду м. Харкова від 09.04.2015р. у справі №646/3810/15-к, який набрав законної сили 12.05.2015р., відносно засновника ТОВ «Газукраїна-2020» ОСОБА_1 . 
Отже з урахуванням наведеного вирішальним під час розгляду цієї адміністративної справи, з огляду на положення ст. ст. 44,139,198, 200  ПК України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), є встановлення правомірності/неправомірності формування позивачем у справі протягом перевіряємого періоду податкового кредиту та витрат , які враховуються під час визначення фінансового результату до оподаткування, з урахуванням розрахунків по господарським операціям із контрагентом постачальником товару (дизельного пального) ТОВ «Газукраїна-2020».
Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що протягом перевіряємого періоду внаслідок укладеного договору на постачання дизельного палива №162/13/559 від 09.04.2013р. позивач у справі мав фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентом ТОВ «Газукраїна-2020» / а.с. 7-13,14-20  том 1/, предметом цього договору було постачання товару - дизельного палива, і господарські зобов`язання за цим договором виконані сторонами у повному обсязі, а саме контрагентом позивача у визначені умовами договору та специфікацій, які є невід`ємною частиною договору, поставлено товар, а позивачем у повному обсязі сплачена вартість цього товару  у безготівковій формі згідно наданих платіжних доручень та у подальшому використано отриманий від цього контрагенту товар у власній господарській діяльності, яка полягає у видобуванні залізної руди, при цьому контрагент позивача під час укладання договору із позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов`язань за цим правочином був у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстрований у якості юридичної особи та платників податків, у тому числі ПДВ,   і позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу, відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду цієї адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеним господарським зобов`язанням (правочином), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень  Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій,  свідчать про рух активів позивача та зміну результатів фінансово-господарської діяльності підприємства протягом перевіряємого періоду, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи. /а.с. 132-250 том 1,а.с. 1-179 том 2, а.с. 7-153 том 3, а.с. 1-183 том 6/.
При цьому колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що висновком судової економічної експертизи № 2601 від 16.11.2018р., який складено Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, / а.с. 118-149 том 4/, яка проведена в межах кримінального провадження №12014160020000076, встановлено, що  господарські операції позивача з ТОВ «Газукраїна-2020» підтверджуються документально первинними документами, якими також підтверджується фактичне постачання товару від ТОВ «Газукраїна-2020» до позивача і використання позивачем  у власній господарській діяльності нафтопродуктів (дизельного палива), які отримані від ТОВ «Газукраїа-2020», а висновки акту перевірки №133/28-01-14/00191023  від 22.07.2016р. щодо порушення позивачем податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «Газукраїна-2020» не підтверджується.
Крім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на складений відповідачем акт перевірки позивача, то викладені у цьому акті обставини щодо порушень позивачем податкового законодавства зроблені податковим органом лише на підставі аналізу зібраної податкової інформації щодо контрагента позивача та його контрагентів по ланцюгу постачання товару, але така інформація не є підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а підприємство не може автоматично бути визнано правопорушником лише на тій підставі, що його контрагентів по усьому ланцюгу постачання товару не вдалось перевірити, або ними були допущені певні порушення через отримання податковим органом податкової інформації, у якій містяться висновки про вчинення контрагентом платника податків ( або його контрагентами по усьому ланцюгу постачання) нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись тощо, оскільки навіть наявність такої інформації не звільняє податковий орган від виконання покладеного на нього нормами закону обов`язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону, і зібрана податкова інформація щодо контрагента певного суб`єкта господарювання, у даному випадку позивача у справі, не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Щодо посилань податкового органу під час проведення перевірки та під час розгляду цієї справи в якості правомірності прийнятих ним за результатами перевірки рішень, які є предметом оскарження у ці          й справі на наявність вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2015 р. у справі № 646/3810/15-к відносно ОСОБА_1 за ст. ч. 2 ст. 205 УК України, який є посадовою особою контрагента позивача – ТОВ «Газукраїна -2020», то колегія суддів не може прийняти ці посилання з огляду на наступне. 
З наданої суду ксерокопії вищезазначеного вироку / а.с. 211-212 том 4/вбачається, що цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2015р. між стороною обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_1 , визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 51000 грн., та  цим вироком не встановлювались обставини здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Газукраїна-2020» за період з 01.01.2013р.   по 31.05.2016р. з ПрАТ «Північний ГЗК».
Отже приймаючи до уваги, що наявність вироку, який прийнято за укладеною угодою  у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність усіх господарських операцій, внаслідок чого виникає нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з урахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій, що і було зроблено судом першої інстанції під час розгляду цієї справи та у ході з`ясування фактичних обставин справи належними первинними документами підтверджено правомірність формування позивачем у справі податкового кредиту та витрат із урахуванням результатів  виконання фінансово-господарських зобов`язань із ТОВ «Газукраїна-2020» за період з 01.01.2013р.   по 31.05.2016р. на підставі договору на постачання дизельного палива №162/13/559 від 09.04.2013р.
Щодо посилань відповідача під час розгляду цієї справи на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2017р. у справі № 641/898/17 у якості підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень, то ці посилання не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що з урахуванням дати проведення відповідачем перевірки позивача та дати прийняття відповідачем у справі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 15.08.2016р.,  цього вироку не існувало. При  цьому колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на те, що цим вироком також затверджено угоду між обвинуваченням та обвинуваченим, і цим вироком не встановлювались обставини здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Газукраїна-2020» за період з 01.01.2013р.   по 31.05.2016р. з ПрАТ «Північний ГЗК».
Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов`язаннях,  при цьому це стосується і податкових зобов`язань, оскільки відповідно до  ст. 61 Конституції України  юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов`язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов`язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов`язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів)  у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).
Відповідно до  п.  44.1  ст.  44 Податкового кодексу України  для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас  статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»  визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Сукупний аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що  будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції,  якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством, тому для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом господарської діяльності позивача, колегія суддів робить висновок про те, що  в результаті господарських операцій з позивача із ТОВ «Газукраїна-2020», які були вчинені протягом перевіряємого періоду,  у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі  визначальним є саме факт отримання від цього контрагента товарів (дизельного палива), перелік (кількість, якість, вартість)  яких  визначених умовами укладеного господарського договору, і подальше використання цього товару у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання  - позивача у справі, ділової мети  одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і при цьому позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентом вимог чинного законодавства України.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведена правова позиція стосовно розв`язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який  під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД  проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
З урахуванням вищезазначених фактичних обставин справи, які були встановлені судом під час розгляду даної справи та підтверджені належними письмовими доказами, колегія суддів вважає, що податковим органом зроблено безпідставний та неправомірний висновок щодо нереальності проведених позивачем господарських операцій з ТОВ «Газукраїна-2020» протягом перевіряємого періоду, що призвело до заниження ПДВ протягом перевіряємого періоду всього на  суму  20836374,53 грн. та заниження податок на прибуток протягом перевіряємого періоду на загальну суму 42567208грн., тому приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема положення п.  44.1  ст.  44, ст.ст. 135,137,138,139, п.  198.2, п.  198.3, п.  198.6  ст.  198 Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач у справі мав усі визначені чинним законодавством підстави для формування податкового кредиту та витрат  з урахуванням сум, які ним були сплачені протягом перевіряємого періоду у вартості отриманого від його контрагента - ТОВ «Газукраїна-2020» товарів, оскільки у позивача у справі були наявні усі необхідні первинні документи, які засвідчують наявність певних юридичних фактів за результатами господарської діяльності по операціям з  вищезазначеним суб`єктом господарювання протягом перевіряємого періоду,  що свідчить про те, що обрані відповідачем підстави для визначення позивачу грошових зобов`язань з ПДВ та податку на прибуток  не відповідають вимогам  Податкового кодексу України,  і висновок податкового органу про заниження ПДВ та податку на прибуток по операціям з вищезазначеним контрагентом є безпідставним, що свідчить про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття податкових повідомлень-рішень №0000024701, № 0000034701 від 15.06.2016р., які є предметом оскарження у даній справі, діяв не у спосіб, який  визначено чинним податковим законодавством, та в порушення ч. 2  ст. 77 КАС України  не довів правомірності прийнятих ним рішень під час розгляду справи судом, та не надав належних та допустимих доказів правомірності таких рішень, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 14.06.2021р. у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.  310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021р. у справі  №804/9151/16 - залишити без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст.  329,331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано  13.12.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко