УХВАЛА

06 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 440/728/21
адміністративне провадження № К/9901/35276/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року у справі №440/728/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною та зобов`язання вчинити дії,  
ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24 листопада 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як інваліда війни, від 24 листопада 2020 року, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-11630601;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 реєстраційний №ФИ-11630601 від 24 листопада 2020 року, до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні, згідно вимог пункту 3    статті 7 Закону України "Про звернення громадян";

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненадання відповіді за підписом голови Державної казначейської служби України або особи, яка виконувала її обов`язки;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо ненадання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 9 грудня 2020 року за вих. №5-11-11/22226 згідно вимог    статті 15 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Державну казначейську службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як інваліда війни, реєстраційний № ФИ-11630601 від 24 листопада 2020 року, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановлених судом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, що полягає у не пересиланні в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від   24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 , який подав звернення;

- зобов`язано Державну казначейську службу України переслати за належністю відповідному органу або посадовій особі звернення ОСОБА_1 від 24 листопада 2020 року реєстраційний номер ФИ-11630601 з повідомленням про це ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року скасовано в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалою  Другого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року виправлено описку в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року у справі № 440/728/21 та зазначено у другому абзаці резолютивної частини постанови суду: "Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року по справі № 440/728/21 - залишити без змін ".
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник  зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо визначення фіксованої суми індексації грошового забезпечення), та абз.1 п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Також касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань містить лише детально викладені фактичні обставини справи, незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та цитування норм законодавства. При цьому, касаційна скарга не містить вказівки на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. У касаційній скарзі не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства.

Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно зазначити щодо якого саме питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній такий висновок. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею    248, пунктом 4 частини п`ятої статті    332 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року у справі №440/728/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич