ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 р. 	Справа № 520/15721/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Бершова Г.Є. ,  Катунова В.В. 
за участю секретаря судового засідання  Юсіфової Г.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021, суддя Панов М.М., по справі № 520/15721/21
за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП"  
до      Відділу примусового виконання рішеньУправління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)                    
про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бусела В.О. № ВП 65827872 від 17.06.2021:
- про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з ТОВ «АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» виконавчого збору; 
- про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в частині визначення для ТОВ «АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» розміру мінімальних витрат виконавчого провадження;
- про стягнення виконавчого збору в частині стягнення з ТОВ «АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП» виконавчого збору.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 провадження у справі закрито.
Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема судом першої інстанції не враховано, що Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця, зокрема у постановах від 06.06.2018 року у справі № 127/9870/16-4 (провадження № 14-166408), від 20.09.2018 у справі № 821/872/17 (провадження № п-734аппі8), від 20.01.2019 у справі № 161/8267/17 (провадження № 14-604408).
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є рішення державного виконавця з виконання судового рішення, прийнятого в порядку Господарського процесуального кодексу України, з огляду на що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції Господарського суду м. Києва в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно необхідності закриття провадження у справі, з огляду на наступне.
Так, предметом даного спору є правомірність постанов головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Бусела В.О. від 17.06.2021, винесених в рамках № ВП 65827872 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 14.06.2019 № 905/3496/16. 
Наказом Господарського суду м. Києва від 14.06.2019 № 905/3496/16 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2019 у справі № 905/3496/16 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 6 від 25.01.2014 посвідченим приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Анікіног І.О., та зареєстрований в реєстрі за № 202/05, що належить на праві власності ТОВ «АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП», а саме нежитлове приміщення підвалі на першому та другому поверхах житлового будинку літ. А-11, загальною площею 346,1 кв.м, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 90В, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому з звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
В силу ст. 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
          На підставі викладених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що дана справа № 520/15721/21 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
          Однак, колегія суддів зазначені висновки не підтримує, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 та абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно зі ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
          Відповідно до правил адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
У той же час, згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Із зазначених норм встановлено, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 по справі № 921/16/14-г/15, від 04.03.2020 по справі № 682/3112/18.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця, зокрема про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
З огляду на викладене, є помилковим твердження суду першої інстанції, що критерієм визначення юрисдикції суду щодо вирішення спірних правовідносин є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, а отже і висновки про те, що зазначений спір підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства, оскільки позивачем оскаржено дії державного виконавця з приводу примусового виконання наказу судового рішення, прийнятого в порядку Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, колегія суддів зазначає про помилковість твердження суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, питання про розподіл судових витрат між учасниками справи вирішується одночасно із постановленням судового рішення, яким закінчується розгляд справи або після прийняття такого рішення.
Так, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 провадження у справі було закрито.
Судом апеляційної інстанції зазначена ухвала скасовується, а справа направляється до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Отже, судом апеляційної інстанції прийнято рішення, яким скасовано ухвалу суду першої інстанції та направлено справу до продовження розгляду. 
При цьому, спір по суті не вирішувався.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на момент винесення даної постанови вирішення питання відшкодування судових витрат є передчасним, оскільки питання розподілу судових витрат між учасниками справи вирішується одночасно із постановленням судового рішення по суті, яким закінчується розгляд справи або після прийняття такого рішення. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 по справі № 520/15721/21  скасувати.
Адміністративну справу № 520/15721/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМС ДЕВЕЛОПМЕНТ ГРУП" до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м .Харків) про визнання протиправними та скасування постанов - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    В.В. Катунов