П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/8912/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.   
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
11 листопада 2021 року                                                                                          м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. , 
          розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про  зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просила зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області провести коригування у картці платника податку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та виключити інформацію, що внесена за помилково поданим річним звітом про суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що нею помилково подано звіт про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік. Договір про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування між ФОП ОСОБА_1 та податковим органом не укладався.
Рішенням  Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  задоволено.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Хмельницькій області внести зміни до інтегрованої картки платника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 рік в сумі 11016,72 грн.
Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності з 1997 року та перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Хмельницькій області.
Згідно посвідчення № НОМЕР_1 (серія НОМЕР_2 ) від 19.07.2017 (термін дії - довічно) позивач є пенсіонером за віком. Також позивач отримує пенсію, що підтверджується випискою по картковому рахунку.
Сторонами визнається той факт, що 15.01.2020 позивачем подано до контролюючого органу звіт за 2019 рік вх. №13961, згідно якої самостійно нараховано за січень-грудень 2019 року суму єдиного внеску в розмірі 11016,72 грн.
Згідно інтегрованої картки позивача, 10.02.2020 відображено нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 11016,72 грн. Також станом на 10.02.2020, однак після нарахування вказаної суми, рахується недоїмка у розмірі 8904,72 грн.
Контролюючим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 20.03.2020 № ф-6789-10 на суму 8904,72 грн.
Відповідно до листа відповідача від 15.04.2020 розглянуто заяву позивача щодо помилково поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 5 за 2019 рік. Повідомлено, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або інвалідами, підлягає сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. Відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник.
Позивач звернулась до Державної податкової служби України із листом від 25.05.2020 року щодо визнання нечинним звіту про нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік.
Державна податкова служба України листом №26324/6/99-00-04-05-01-06 від 26.08.2020 надала відповідь, в якій зазначила, що у реєстрі страхувальників наявна позначка "пенсіонер" з 18.06.2017, а отже згідно з чинним законодавством відсутній обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. У разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із ч.2 ст.2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники єдиного внеску, а також порядок нарахування, обчислення та його сплати.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VІ, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Частиною 4 ст.4 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній на час нарахування ЄСВ) визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, позивач, як пенсіонер за віком, відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI звільняється від сплати за себе єдиного внеску.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивач може бути платником ЄСВ лише у випадку його добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, доказів чого відповідач не надав.
Проте позивач стверджує, що не є особою, яка бере добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із ч.1 ст.10 Закону №2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч.3 ст.10 Закону № 2464-VI, особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Із особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч.4 ст.10 Закону №2464-VI договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.
Відтак, звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску має бути врахований контролюючим органом лише при наявності заяви про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та укладення відповідного договору.
Проте позивач заяви про добровільну сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів не подавав, договір про добровільну участь в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з ним не укладався.
Тобто, він у добровільному порядку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не перебуває, а тому обов`язок сплачувати єдиний внесок за 2020 роки у позивача відсутній.
У той же час, помилкове подання особою "Звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" не свідчить про добровільну участь особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року по справі № 806/1503/16.
Отже, враховуючи те, що позивач є пенсіонером який отримує пенсію за віком, а відтак звільнений від сплати єдиного внеску згідно вимог ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав, він не має обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 806/2169/16, від 20 грудня 2019 року по справі № 817/1241/16.
Подання позивачем звіту фізичної особи-підприємця не є самостійним визначенням грошових зобов`язань в розумінні пункту 57.1 статті 57 ПК України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення податкового боргу. Отже, з фактом подання звіту з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки. Такий правовий висновок сформований Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 240/4809/19.
Окрім цього, колегія суддів вказує наступне.
Згідно п.2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5 (далі - Порядок) інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.
За змістом п.1 розділу ІІ зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Згідно із п.4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.
Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.
Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові № 816/2042/16 від 13.02.2018.
Тому нарахування  позивачу єдиного внеску в інтегрованій картці  контролюючим органом  у сумі 11016,72 грн. за 2019 рік не відповідає законодавству.
Судом враховано, що позивач помилково подала звіт в якому нарахувала податок за місяці, за які вона звільнена від сплати ЄСВ, окрім того, самостійного визначення для себе нарахування єдиного внеску у неї не було, а також відсутність технічної можливості подання ліквідаційного або уточнюючого звіту щодо нього, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.