ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1816/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України 
          на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.) 
          в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства "Р-АГРО"  до відповідачів: Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач-1),   Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

          Позивач, Фермерське господарство "Р-АГРО", звернувся 09.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів:  Головного управління ДПС у Запорізькій області (відповідач 1), Державної податкової служби України (відповідач 2), в якому просив:
          - визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної податкової служби України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 15.02.2021 № 2401997/43247323;
          - зобов`язати Державну податкову службу України та Головне Управління ДПС у Запорізькій області врахувати Таблицю даних платника податку на додану вартість, зареєстровану у контролюючому органі 11.12.2020 за №   48820930.
          Також позивач просив стягнути з відповідачів витрати на надання правової допомоги у розмірі 2500 грн.
          Позов обґрунтований тим, що 10.02.2021 подано до відповідача-1 таблицю даних платника податку за формою, встановленою в додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року, із зазначенням в ній всіх необхідних даних, а також надано пояснення. Комісією Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №2398736/43247323 про врахування такої таблиці даних платника податку. Надалі, 15.02.2021 Комісією ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №2401997/43247323, про неврахування такої таблиці даних платника податку у зв`язку з виявленням невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності наявним у платника податку основним засобам. Вказане рішення позивач вважає протиправним, оскільки положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1165 не встановлений обов`язок платника податку при поданні таблиці даних подавати відомості про наявні основні засоби та відповідачем наявність у позивача основних засобів не перевірялась. На думку позивача, оскаржуване рішення не містить належної мотивації. 
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 15.02.2021 № 2401997/43247323.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь Фермерського господарства “Р-АГРО” судовий збір у розмірі 1135 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1250 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.           Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що  приписами п. 19 Порядку № 1165 передбачено право комісії контролюючих органів прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку з підстав надходження податкової інформації, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована. Разом з тим, пунктом 17 Порядку № 1165 визначено, що у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування. При цьому, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Так, суд зазначив, що в оскаржуваному рішенні контролюючими органами не наведено обставин, які слугували підставою для наведених висновків, та  не наведено обґрунтувань щодо твердження про те, що коди заявлені в таблиці не зупиняються та не зазначено які конкретно види діяльності позивача не відповідають наявним у нього основним засобам, відтак дійшов висновку, що рішення комісії Державної податкової служби України  від 15.02.2021 № 2401997/43247323 є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Запорізькій області врахувати таблицю даних платника податку додану вартість  Фермерського господарства “Р-АГРО”, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки після набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про неврахування таблиці даних платника податку така таблиця даних платника податку підлягає врахуванню контролюючим органом в силу прямого припису нормативно-правового акту.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі у розмірі 2500грн., то суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню  витрати на правничу допомогу  з відповідача-2 (ДПС України) у розмірі 1250 грн.                    Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області та Державна податкова служба України подали апеляційні скарги.
          В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Запорізькій області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.
Вказує, що неврахування таблиці даних платника податку (далі-ТПП) за рішенням контролюючого органу не позбавляє платника права повторної подачі такої таблиці з тими самими кодами згідно з УКТЗЕД, не звужує його прав щодо можливості реєстрації будь-яких ПН/РК у ЄРПН, таке рішення про неврахування ТПП не створює для платника будь-яких податкових обмежень та не покладає будь-яких обов`язків, оскільки коло прав та інтересів платника залишається незмінним. Таким чином, єдиним наслідком від врахування ТПП є безумовна реєстрація у ЄРПН податкових накладних, які містять коди УКТЗЕД/ДКПП вказані у врахованій Таблиці, без автоматизованої перевірки на наявність ознак відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2), щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3). Тобто, платник податку після врахування Таблиці не набуває нових прав та свобод. Так само від неврахування Таблиці платник не втрачає прав та свобод, які були в нього до цього, після неврахування Таблиці до платника не застосовуються жодні нові обмеження, яких він не мав до цього моменту. Таблиця даних платника податку подається із поясненням, в якому зазначається вид діяльності, із посиланням на податкову та іншу звітність платника податку, про що зазначено в п.14 Порядку №1165. Позивач скористався своїм правом та надав складену ним Таблицю. Порядком №1165 встановлена форма (додаток 7) рішення про неврахування таблиці даних платника податку та зміст відомостей, які вказуються у такому рішенні та доводяться до відома платника шляхом направлення до електронного кабінету платника. Відповідно оскаржуване рішення прийнято у спосіб, в межах повноважень для роботи комісії контролюючого органу, передбачені за Порядком №1165.
В апеляційній скарзі Державна податкова служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.
Вказує, що ДПС прийнято рішення про неврахування таблиці даних платника податку у зв`язку з наявністю податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій. Таким чином, наявність двох протилежних за змістом рішень комісій контролюючого органу не суперечить приписам Порядку №1165. Отже, на момент прийняття оскаржуваного рішення в ДПС були наявні  обставини, які унеможливлювали врахування Таблиці даних платника податків, поданих позивачем. Таким чином, використання Комісією даних з автоматизованих інформаційних систем, а також податкової інформації при прийнятті спірного  рішення не суперечить приписам ПК України та Порядку №1165.
В частині стягнення з ДПС України  витрат на правничу допомогу у розмірі 1250 грн. рішення суду першої інстанції відовідачем-2 не оскаржується. 
Позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції як в частині відмови у задоволенні позову, так і в частині стягнення з ДПС України  витрат на правничу допомогу у розмірі 1250 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
          Розгляд справи здійснено в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Фермерське господарство «Р-АГРО» зареєстроване 25.09.2019 та основним видом економічної діяльності є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
10.02.2021 ФГ «Р-АГРО»  подано до відповідача 1 таблицю даних платника податку за формою, встановленою в додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 11 грудня 2019 року, із зазначенням в ній всіх необхідних даних, а також надано пояснення.
10.02.2021 Комісією Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №2398736/43247323 про врахування такої таблиці даних платника податку.
Проте, 15.02.2021 Комісією ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення №2401997/43247323 про неврахування такої таблиці даних платника податку, у зв`язку з виявленням невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності наявним у платника податку основним засобам. 
Позивач вважає рішенням про  неврахування  таблиці даних платника ПДВ протиправним.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
 Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010, норми Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані    Податковим кодексом України    (далі -  ПК України).
Згідно з пунктом   185.1    статті    185 Податкового кодексу України    (ПК України) об`єктом оподаткування є операції платників податку зокрема з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до    статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; 
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до    статті 186 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом    187.1    статті    187 ПК України    вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;
б) дата відвантаження товарів.
Відповідно до пункту  188.1  статті   188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються, та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165, яка набула чинності з 01.02.2020, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів (Порядок №1165).
Відповідно до п. 2 Порядку №1165 таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з  УКТЗЕД  та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України.
Згідно п. 12-16 Порядку №1165 платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою. У таблиці даних платника податку зазначаються: 
- види економічної діяльності відповідно до  КВЕД; 
- коди товарів згідно з  УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; 
- коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України. 
Таблиця даних платника податку подається з поясненням, в якому зазначається вид діяльності, з посиланням на податкову та іншу звітність платника податку. 
Таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання. 
Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 18 Порядку № 1165 таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли: 
- така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України Про державну підтримку сільського господарства України, та/або сільськогосподарськими товаровиробниками, які на 31 грудня 2016 р. застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу (у редакції, що діяла на 31 грудня 2016 р.) та мають у власності (право власності/користування) та/або на умовах оренди земельні ділянки, загальна площа яких становить не менш як 200 гектарів включно станом на 1 січня та які відображені в податковій звітності до 20 лютого поточного року (до 20 лютого поточного року враховується наявність таких ділянок за звітний період попереднього року), та у поданій таблиці даних платника податку зазначаються відомості про постачання (виготовлення) таких груп товарів за кодами згідно з  УКТЗЕД, як 
- живі тварини (код згідно з  УКТЗЕД  01); 
- риба і ракоподібні, молюски та інші водяні безхребетні (код згідно з  УКТЗЕД  03);
- молоко та молочні продукти; 
- яйця птиці; натуральний мед; їстівні продукти тваринного походження, в іншому місці не зазначені (код згідно з  УКТЗЕД  04); 
- овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби (код згідно з  УКТЗЕД  07); 
- їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь (код згідно з  УКТЗЕД  08); 
- зернові культури (код згідно з  УКТЗЕД  10); 
- насіння і плоди олійних рослин; 
- інше насіння, плоди та зерна; 
- технічні або лікарські рослини; 
- солома і фураж (код згідно з  УКТЗЕД  12); 
- зазначена таблиця подається платниками податку, в яких значення показників D та P, розрахованих у порядку, встановленому пунктом 3 цього Порядку, мають такі розміри: D >0,02, P.
Згідно п. 19, 20 Порядку №1165 у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. 
Якщо таблиця даних платника податку врахована відповідно до пункту 18 цього Порядку, після прийняття комісією контролюючого органу рішення про неврахування таблиці даних платника податку така таблиця підлягає розгляду відповідно до пункту 15 цього Порядку.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 15.02.2021 № 2401997/43247323 прийнято із зазначенням підстави "Інше", а саме коди заявлені в таблиці не зупиняються, при цьому,  рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 10 лютого 2021 року №9564128 містить у якості підстави "Виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності наявним у платника податку основним засобам".
Слід зазначити, що приписами п. 19 Порядку №1165 передбачено право комісії контролюючих органів прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку з підстав надходження податкової інформації, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована.
Разом з тим, пунктом 17 Порядку № 1165 визначено, що у рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.
При цьому, загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Частинами 1 та 2    статті 6 КАС України    встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод  (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до    статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі    Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР    та вона набула чинності для України 11 вересня 1997 року.
Статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз рішення відповідача, норм законодавства та обставин справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції надав правильну оцінку правовідносинам та зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1   статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. 
Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. 
Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. 
У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в рішенні комісії Державної податкової служби України про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 15.02.2021 № 2401997/43247323 та в апеляційних скаргах контролюючими органами не наведено обставин, які слугували підставою для висновків про неврахування таблиці даних платника податку, а також не наведено обґрунтувань щодо твердження про те, що коди заявлені в таблиці не зупиняються та не зазначено які конкретно види діяльності позивача не відповідають наявним у нього основним засобам. 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення комісії Державної податкової служби України від 15.02.2021 № 2401997/43247323 є протиправним та підлягає скасуванню, відтак позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
          Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційних скаргах, оскільки аргументи апеляційних скарг спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційних скарг щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, тому не можуть бути підставою для його скасування в цій частині.
З врахуванням того, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області та Державної податкової служби України – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 04.11.2021 та може бути оскаржена до Верховного Суду згідно статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Повний текст постанови складений 11.11.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова