22-ц/804/2434/21 
                                                                                263/2988/21 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року                                                                                                 місто Маріуполь

   справа 263/2988/21
   провадження № 22-ц/804/2434/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                                 Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                                   Зайцевої С.А., Лопатіної М.Ю.,
                           секретар судового засідання                              Лазаренко Д.Т.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Музика О.М. від 23 липня 2021 року, повний текст рішення складено 30 липня 2021 року, 
в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 5 800 грн 23 коп.
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача – ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлого. 
04 листопада 2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 65 336 грн 44 коп., яка не отримана спадкодавцем ОСОБА_2 за життя. Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 серпня 2020 року приватному нотаріусу Слащеву А.Г. щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії. 
Відповідно до разового доручення ОСОБА_1 виплачена недоотримана пенсія померлого у розмірі 59 5536 грн 21 коп. 
Позивач вважає неправомірним обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном. Залишок недоотриманої суми пенсії, яка належала ОСОБА_2 , становить 5 800 грн 23 коп., які позивачка просить стягнути на її користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задоволено. 
Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 5 800 грн 23 коп. недоотриманої суми пенсії, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була отримана ним за життя, які набуті ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2020 року. 
Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. 
Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 листопада 2020 року не оспорено та є чинним, а тому відмова Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю у повному обсязі є безпідставною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
16 серпня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, подало апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що з метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року №925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», наказу Пенсійного Фонду України «Про заходи у зв`язку із реорганізацією деяких територіальних органів «Фонду» від 02 листопада 2020 року №115, проведено реорганізацію територіальних органів Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Згідно з додатком до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке стало правонаступником всіх майнових прав та обов`язків.
Наполягаючи на скасуванні рішення із відмовою у задоволенні позову, заявник посилається на ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначає, що недоотримана за життя чоловіка пенсія була виплачена позивачу за період з 05 листопада 2017 року по 30 квітня 2020 року у сумі 59 536 грн 21 коп., тобто, за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відзив на апеляційну скаргу
Учасники справи не скористались своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Мальцева Є.Є., Попова С.А.
Ухвалою апеляційного суду від 25 серпня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху, відповідачу запропоновано сплатити судовий збір у сумі 1 362 грн.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Биліна Т.І.
Ухвалою апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року апеляційна скарга залишена без руху, заявнику запропоновано сплатити судовий збір у сумі 1 362 грн.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.
Ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою апеляційного суду від 06 грудня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , про що Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складений актовий запис № 423.
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 листопада 2020 року, виданим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Слащевим А.Г., спадкоємцем до зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина – ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії у розмірі 65 336 грн 44 коп., що належала спадкодавцю, що підтверджується листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 серпня 2020 року № 0580-10-8/11666.
Листом Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10 лютого 2021 року повідомлено адвокату Корнієнку А.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про те, що запитувана інформація може бути надана лише у порядку, передбаченому ст. 93, ч. 2 ст. 159, ст. 165 КПК України.
Відповідно до довідки від 05 квітня 2021 року, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_2 знаходився на обліку в Управлінні ПФУ Лівобережного об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя та отримував пенсію за віком, розмір його пенсії за період з травня 2014 року по квітень 2020 року становить 95 449 грн 90 коп.
З талону разового доручення № 914120184567/48 вбачається, що пенсія за період з 01 листопада 2017 року по 30 квітня 2020 року виплачена ОСОБА_1 у розмірі 59 536 грн 21 коп.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки апеляційному суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
За положеннями частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218, ч.ч.1-2 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно положень ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон).
Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. 
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанова Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.
За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Доводи апеляційної скарги е спростовують висновки суду першої інстанції і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано. 
При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                  О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                     С.А. Зайцева

                                                                                                               М.Ю. Лопатіна.