ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24428/21                                                                          Суддя першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2021 року                                                                                        м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,
          за участю секретаря                     - Ворони Д.О.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанови Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору від 01 квітня 2021 року № 56915434 та про відкриття виконавчого провадження від 02 квітня 2021 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року вказаний адміністративний позов було повернуто позивачу.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про поновлення строку звернення до суду та відкриття провадження у справі. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року у справі № 640/15594/21 про повернення тотожної позовної заяви. 
Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Під час судового засідання представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десять днів для усунення недоліків шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску; оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1816 грн 00 коп.
На виконання вимог вказаної ухвали суду позивач подав документ про сплату судового збору та копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року у справі № 640/15594/21 про повернення позовної заяви. Також позивач зазначив, що копію ухвали суду від 03 вересня 2021  року отримав лише 13 вересня 2021 року, у зв`язку з чим просить продовжити строк для надання пояснень. 
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, а підстави, вказані у заяві про поновлення такого строку є неповажними.
Суд першої інстанції врахував, що в прохальній частині позовної заяви вказано, що постанову про стягнення виконавчого збору від 01 квітня 2021 року № 56915434 позивач фактично не отримував, постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 квітня 2021 року отримав лише 26 травня 2021 року. У звязку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з 26 травня 2021 року позивач був обізнаний про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Однак жодних підстав поважності причин пропуску строку на оскарження постанов позивачем в поданій заяві не наведено.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.  
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом ч. 1  ст. 118 КАС України  процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. 
Положеннями ч. 1  ст.122 КАС України  передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України. 
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 КАС України. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Отже, положеннями п. 1 ч. 2  ст. 287 КАС України встановлений спеціальний скорочений строк звернення до суду з позов про оскарження рішень органу державної виконавчої служби, який становить десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Аналогічний строк звернення до суду у справах зазначеної категорії був визначений у  ст. 186 КАС України у редакції, що діяла до 15 грудня  2017  року. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011  встановлення скороченого строку звернення до суду у справах, передбачених  ст. 186 КАС України у зазначеній редакції було визнано таким, що відповідає  Конституції України.  
Конституційний Суд України зазначив, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у ст. 123 КАС України. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Як раніше зазначалося, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивач надав лише документ про сплату судового збору, проте заяву про поновлення строку звернення до суду - не подав. Натоміть позивач просив надати додатковий час для підготовки пояснень, посилаючись на те, що копію ухвали суду від 03 вересня 2021 року отримав лише 13 вересня 2021 року. 
Разом з тим, ухвалою суду від 03 вересня 2021 року позивачу було встановлено десятиденний строк для усунення недоліків, перебіг якого починається з дня отримання копії відповідної ухвали. Також колегія суддів враховує, що клопотання про усунення недоліків було направлене до суду засобами поштового зв`язку 23 вересня 2021 року.
Таким чином позивач скористався правом подати заяву про усунення недоліків позовної заяви у десятиденний строк, обчислений саме з дня отримання копії ухвали суду від 03 вересня 2021 року, однак клопотання про поновлення строку звернення до суду не подав. 
В апеляційній скарзі позивач наголошував на тому, що разом з клопотанням від 23 вересня 2021 року надав копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року у справі № 640/15594/21 про повернення позовної заяви, яка не була врахована судом першої інстанції.
Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів виходить із того, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України перебіг строку звернення до суду з позовною заявою з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
У свою чергу ч.ч. 1, 2  ст. 123 КАС України саме на позивача покладають обов`язок довести, що позовна заява подана у встановлений строку або надати докази наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що за змістом позовної заяви, про порушення його прав оскаржуваними постановами ОСОБА_1 було відомо щонайменше з 26 травня 2021 року. Однак адміністративний позов було направлено до суду лише 30 вересня 2021 року. 
Таким чином, з метою доведення наявності у період з 26 травня по 30 вересня 2021 року об`єктивних перешкод для реалізації свого права на звернення до суду, ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити фактичні обставини справи та підтвердити їх доказами.  
Натомість позивач обмежився наданням до суду копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року у справі № 640/15594/21, виготовленої з Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Обсяг доказів та відомостей, наданих позивачем, не є достатнім для висновку, що строк звернення до суду з цим позовом було пропущено з поважної причини. 
Так, ОСОБА_1 не надав до суду першої інстанції доказів, які б містили інформацію про дату звернення до суду з позовом у справі № 640/15594/21, не повідомив про обставини, які перешкоджали виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху в зазначеній справі та уникнути повернення позовної заяви, не вказав дату отримання копії ухвали суду від 17 серпня 2021 року про повернення позовної заяви. 
В апеляційній скарзі зазначені відомості також не зазначені. Натомість скаржник обмежився лише загальним посиланням на те, що судом першої інстанції не враховано факт звернення до суду з тотожним позовом, який залишено без розгляду (як раніше зазначалося, раніше подану позовну заяву було повернуто позивачу, а не залишено без розгляду). 
Колегія суддів наголошує на тому, що саме позивач, згідно зі ст. 123 КАС України, повинен довести наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду. Натомість суд надає правову оцінку саме тим доводам і доказам, що містяться в матеріалах справи і повідомлені сторонами, зокрема, позивачем. 
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач добросовісно в межах десятиденного строку з дня коли він дізнався про порушення своїх прав, реалізував своє право на звернення до суду, однак позовну заяву було повернуто з незалежних від нього причин. Також позивачем не доведено, що повторна позовна заява надіслана до суду не пізніше десятиденного строку, обчисленого з дня вручення йому копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2021 року у справі № 640/15594/21. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду про повернення позовної заяви є законною, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 123 КАС України. 
Доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 04 жовтня 2021 року та не можуть бути підставою для її скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 242, 287, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року - без змін 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк    

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька