Номер провадження: 22-ц/813/4921/21 
Номер справи місцевого суду: 520/11876/19
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 1000000 доларів США. 
Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежитлове приміщення № 101, загальною площею 304,6 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель G 35 AMG, 2008 року, об`єм двигуна 5439 куб.см.; накласти арешт на частку в статутному капіталі ПП «Інвестиційна компанія «НАВІ» (код ЄДРПОУ 32146083) у розмірі 100 %, та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
На вказану ухвалу позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково-накладено арешт на нежитлове приміщення № 101, загальною площею 304,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206569051101; автомобіль «MERCEDES-BENZ», модель G 55 AMG, 2008 року випуску, дата реєстрації 22.03.2008 року, об`єм двигуна 5439 куб.см.
06 грудня 2019 року до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 – адвоката Різун Н.О. про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Київського районного суду м. Одеси грошові кошти у розмірі 6 704 551 грн. в 7-денний строк з дня винесення ухвалипро вжиття заходів зустрічного забезпечення позову із наданням підтверджуючих документів до суду.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року заява представника відповідача задоволена частково, визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 3 500 000 (три мільйони п`ятсот тисяч) гривень та зобов`язано позивача ОСОБА_1 внести вказану суму на депозитний рахунок суду (отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, № рахунку: 37317035005435) до 28 грудня 2019 року включно.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Різун Н.О. про скасування заходів забезпечення позову - задоволено. 
Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, вжиті постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року по справі № 520/11876/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме:
- скасовано арешт, накладений на нежитлове приміщення, загальною площею 304,6 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206569051101, власником якого є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
- скасовано арешт, накладений на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель G 55 AMG, 2008 року, об`єм двигуна 5439, власником якого є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року про вжиття зустрічного забезпечення по справі № 520/11876/19.
Ухвалою цього ж суду від 02.04.2020 року прийнято заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Ціпар Сергія Михайловича про виправлення описки в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року, подану по цивільній справі №520/11876/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, до розгляду.
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Ціпар Сергія Михайловича про виправлення описки – задоволено частково.
Виправлено описку, допущену в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року по цивільній справі №520/11876/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Викладено останній абзац резолютивної частини ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року по цивільній справі №520/11876/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в наступній редакції: «Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову зупиняє виконання цієї ухвали».
В решті вимог заяви – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року та відмовити повністю у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №520/11876/19. 
У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року – залишити без змін (а.с. 50-57). 
В судове засідання, яке проведене в режимі відеоконференції, призначене на 23.09.2021 року з`явилися: представники ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 . 
Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4  ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову, районний суд виходив з того, що оскільки ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 3 500 000 гривень та зобов`язано позивача  ОСОБА_1  внести вказану суму на депозитний рахунок суду у строк до 28 грудня 2019 року, проте документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення до цього часу суду не надані, при  цьому до суду також не надходило заяв про продовження строку, встановленого ухвалою від 20 грудня 2019 року, тобто вимоги ухвали про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову від 20 грудня 2019 року позивачем не виконані, а відтак заява представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Різун Н.О. про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Так, відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 154 ЦПК України особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.
Згідно з ч. 1-3 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Судовим розглядом справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року заява представника відповідача була задоволена частково, визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 3 500 000 (три мільйони п`ятсот тисяч) гривень та зобов`язано позивача ОСОБА_1 внести вказану суму на депозитний рахунок суду (отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО: 820172, № рахунку: 37317035005435) до 28 грудня 2019 року включно.
Таким чином, ухвала мала бути виконана позивачем не пізніше 28 грудня 2019 року включно.
Постановою Одеського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ціпар С.М. залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року залишена без змін.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про перенесення робочих днів у 2019 році» від 10 січня 2019 року № 7-р визначено, що 28 грудня 2019 року є робочим днем, тому внесення позивачем зустрічного забезпечення мало відбутись не пізніше 28 грудня 2019 року включно.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що оскільки документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення позивачем до суду надані не були та заяв про продовження строку, встановленого ухвалою суду від 20.12.2019 року, також не надходило, тобто вимоги ухвали про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову від 20.12.2019 року позивачем не виконані, тому у відповідності до вимог ч.ч 9,10 ст. 154 ЦПК України, заява представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 посилається на те, що 13.03.2020 року ОСОБА_1 подана касаційна скарга на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 20.12.2019 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 28.02.2020 року, у зв`язку із чим, на думку апелянта, відсутні правові підстави для скасування забезпечення позову у вказаній цивільній справі.
Разом з тим, на вказані доводи апелянта слід зазначити наступне.
Так, постановою Одеського апеляційного суду від 28.02.2020 року ухвала Київського районного суду м.Одеси від 20.12.2019 року про скасування заходів забезпечення позову – залишена без змін, тобто обґрунтованість скасування заходів забезпечення позову підтверджена вищевказаною постановою суду апеляційної інстанції, яка у відповідності до ст. 384 ЦПК України, набирає законної сили з дня її прийняття. При цьому, у резолютивній частині цієї постанови апеляційного суду зазначено, що вона касаційному оскарженню не підлягає, у відповідності до ст. 389 ЦПК України. 
Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Верховного суду від 02.04.2020 року, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Сокольської Олесі Олександрівни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_3 про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (а.с. 63-64). 
Безпідставними є і твердження апелянта щодо того, що клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі не є вмотивованим та не є обґрунтованим, оскільки положенням ч.ч.9,10 ст. 154 ЦПК України прямо передбачені наслідки не виконання позивачем покладеного на нього судом обов`язку з внесення зустрічного забезпечення. Саме факт невнесення позивачем ОСОБА_1 зустрічного забезпечення і став правовою підставою для винесення оскаржуваної ухвали суду від 25.03.2020 року про скасування заходів забезпечення позову, про що і зазначено представником відповідача у своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову (а.с. 1-2). 
При цьому, як вбачається з поданої апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.03.2020 року, факт невнесення зустрічного забезпечення на депозитний рахунок суду не оспорюється апелянтом ОСОБА_1 .
Також, у якості підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, апелянт зазначає, що в ній невірно зазначені такі положення як те, що «ухвала набирає законної сили негайно» та «оскарження ухвали не зупиняє її виконання». Однак зазначені доводи представника позивача не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду від 25.03.2020 року та не є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову, внаслідок саме невнесення зустрічного забезпечення позивачем. 
Таким чином, судом встановлено, що позивач за заявою якого застосовані заходи забезпечення позову, не виконав вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відхиляються судом першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 04.10.2021 року.

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк 

С.М. Сегеда