ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2021 р.           Справа№ 910/3716/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Михальської Ю.Б. 
 
 при секретарі судового засідання Линник А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 02.09.2021
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Ес Україна»
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021
у справі №910/3716/21 (суддя Алєєва І.В.) 
за позовом Адвокатського об`єднання «Поз, Солод Партнерс»
до Товариства обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Ес Україна»
про стягнення 174 812, 50 грн.
В судовому засіданні 02.09.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                         ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 у справі №910/3716/21 позов задоволено. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі Ес Україна» на користь Адвокатського об`єднання «ПОЗ, Солод Партнерс» штраф у розмірі 174 812,50 грн. та судовий збір у розмірі 2 622,19 грн.
Задовольняючи позов, суд виходив з обґрунтованості доводів позивача про  прострочення відповідачем оплати наданих на підставі Договору послуг.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
25.05.2021 від позивача   надійшла заява про розподіл судових витрат на послуги адвоката у розмірі 127  731, 25 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/3716/21 заяву Адвокатського об`єднання «Поз, Солод Партнерс» щодо розподілу судових витрат задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі Ес Україна» на користь Адвокатського об`єднання «ПОЗ, Солод Партнерс» 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Задовольняючи заяву частково, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зменшив заявлену суму за надання правничої допомоги до 30  000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач 29.06.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- заява про розподіл витрат була підписана особою, повноваження якої не підтверджені, оскільки
Заява  про розподіл витрат була підписана та подана адвокатом Пацалюк А.В., яка стверджувала, що діє від імені Об`єднання. Заява про розподіл витрат містила наступні додатки: Договір про надання правової допомоги від 01.03.2021 та Акт наданої правової допомоги від 24.05.2021.
Водночас, згідно з ч. 4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Єдиним документом, що був наданий адвокатом Пацалюк А.В. на підтвердження своїх повноважень та який містився у матеріалах справи, був ордер КС № 070248 від 01.03.2021. 
Ордер не підтверджує повноваження адвоката Пацалюк А.В. як представника Об`єднання, адже він виданий на ім`я «Илья Солод», будь-які інші наявні в матеріалах справи документи, в тому числі Договір з адвокатом, не підтверджують повноваження Адвоката Пацалюк А.В. як представника Об`єднання, оскільки згідно з ч. 4 ст. 60 ГПК України такими документами можуть бути лише ордер або довіреність. 
З урахуванням положень ч. 2 та ч. 4 ст. 170 ГПК України, заява про розподіл витрат підлягала поверненню без розгляду, оскільки вона не підписана уповноваженим представником Об`єднання.
- Об`єднання не навело розрахунку суми судових витрат у позовній заяві, а лише зазначило про їхню вартість згідно із домовленістю із адвокатом Пацалюк А.В., в той же час, сума витрат означає загальний обсяг їхнього розміру, а не їхню вартість (погодинну ставку).
Об`єднання не зазначило, що за Договором з адвокатом існує домовленість про додаткову частину гонорару у розмірі 10% від ціни позову (так званий, «гонорар успіху»).
Неподання Об`єднанням разом з позовною заявою до суду першої інстанції попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які воно очікувало понести у зв`язку з розглядом справи, є підставою для відмови у відшкодуванні заявлених витрат на професійну правничу допомогу Об`єднання.
- доводи у цій справі аналогічні доводам Об`єднання у інших справах, 
- витрати Об`єднання на деякі з робіт, виконаних адвокатом, не підлягають відшкодуванню, оскільки 
відповідно до п. 4 таблиці в Акті одним із видів наданої допомоги є складання та подання клопотання з процесуальних питань. Акт не містить посилання на дату та/або інші реквізити такого клопотання, що є окремою підставою для відмови у відшкодуванні витрат на таку допомогу.
- судові витрати, понесені Товариством та Об`єднанням у цій справі, підлягають перерозподілу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства на рішення суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Ес Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/3716/21, розгляд справи призначено на 02.09.2021.

Явка представників сторін
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 02.09.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване додаткове рішення скасувати, ухвалите нове рішення про відмову у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 02.09.2021 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
01.03.2021 між Адвокатським об`єднанням «Поз, Солод Партнерс» (Клієнт) та Адвокатом Пацалюк А. В. (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №б/н.
Відповідно до п. 1 Договору, клієнт доручає надати, приймає та оплачує, а адвокат надає правову (правничу, юридичну) допомогу (Допомога) щодо представництва Клієнта, захисту прав і законних інтересів у провадженні по господарській справі за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС Україна» про стягнення 174 812,50 гривень, на стадії розгляду в суді першої та апеляційної інстанції.
Згідно п. 5 Договору 5 гонорар за надання Допомоги складається з: основної частини, у розмірі 5250,00 гривень (еквівалент 150,00 євро за курсом Договору), за кожну 1 годину надання Допомоги та додаткової частини (гонорар успіху), у еквіваленті 10 процентів від розміру грошових коштів, що підлягають стягненню на користь Клієнта за остаточним рішенням (висновком) суду по справі, визначеній в пункті 1 Договору.
На підтвердження витрат заявником подано Договір про надання правової допомоги №б/н від 01.03.2021, акт надання правової допомоги від 24.05.2021 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 28.04.2011 № 4512/10. Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем додаткових витрат у справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а додаткове рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.  Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4  статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 07.08.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1283/17.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Ураховуючи наведене, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, враховуючи, що розгляд цієї справи здійснюється у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5  статті 12 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи те, що адвокатом надавались позивачу послуги в аналогічних правовідносинах, а також заперечення відповідача, суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з    обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому за вказаних обставин зменшив заявлену суму за надання правничої допомоги позивачу у даній справі до 30 000, 00 грн.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 244 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст.ст. 129 ГПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 1-4 ст. 126 ГПК України).
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як визначено ч.1 ст.252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
В силу ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
-    стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
-   суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
-   судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідна заява подається до закінчення строку на виконання рішення, що передбачено ч.2 такої норми.
В силу ч.3 ст.244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників, тому і відповідна заява позивача розглядалась у тому ж порядку.
Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України,   розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази, як встановлено відповідною нормою, подаються  до закінчення судових дебатів у справі або  протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;  у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як визначено ч. 8 ст.252 ГПК України, судові дебати не проводяться.
Отже, відповідні докази були подані до прийняття рішення у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, у розділі 6 позовної заяви позивач зазначив, що очікує понести витрати на оплату гонорару адвоката, залученого для надання правничої допомоги позивачу у спорі за цією позовною заявою, а розмір гонорару адвоката відповідає Правилам.
Під правилами за текстом позовної заяви наведені Правила надання правової допомоги позивача від 18.01.2016, які були погоджені (акцептовані) безпосередньо відповідачем разом із укладенням Договору (п. п. 1,9 Договору) й були відомі відповідачу до виникнення спірних відносин.
Погодинна ставка гонорару адвоката у розмірі, еквівалентному за комерційним курсом позивача 150,00 евро за годину, передбачена п. 10.2 вказаних Правил.
Гонорар успіху у розмірі, еквівалентному 10 відсотків від суми розміру грошових коштів, що підлягають стягненню на користь клієнта у разі набрання сили рішенням суду, передбачено п. 10.14 вказаних Правил.
Умови надання правничої допомоги адвоката Пацалюк А.В. позивачу було погоджено у договорі про надання правової допомоги від 01.03.2021 (містить предмет правничої допомоги, порядок її надання, розмір гонорару та порядок його оплати), на підставі якого складено акт наданої правової допомоги від 24.05.2021 (містить детальний опис наданої правничої допомоги). За вказаним договором гонорар складається з: основної частини, у розмірі 5250,00 гривень (еквівалент 150,00 евро за курсом договору й відповідає п. 10.2 Правил) за кожну 1 годину надання правничої допомоги, та додаткової частини (гонорар успіху), у еквіваленті 10 процентів від розміру грошових коштів, що підлягають стягненню на користь позивача за остаточним рішенням суду по справі № 910/3716/21 (відповідає п. 10.14 Правил).
Тобто, умови договору від 01.03.2021 повністю відповідають зазначеним вище Правилам.
Попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката у вигляді чіткої суми гонорару позивачем не визначено з огляду на неможливість його здійснення на стадії звернення із позовом до суду, що обумовлено погодинною оплатою праці адвоката, який є представником позивача, а також гонораром успіху, що безпосередньо залежить від результатів розгляду справи.
На вказаній стадії неможливо було врахувати дії усіх учасників справи по справі, що потребують процесуального реагування в умовах їх змагальності та рівності.
Зважаючи на зазначене, позивачем було подано до суду заяву про розподіл судових витрат від 25.05.2021, якою окремо наголошено про відповідні умови співпраці позивача та його представника.
На момент подання заяви щодо розподілу судових витрат від 25.05.2021 до суду, адвокатом Пацалюк А. В. було надано позивачу правничу допомогу, пов`язану з даною справою, загальною тривалістю 21 година. Зважаючи на це, основна частина гонорару адвоката склала 110 250,00 грн. Натомість, очікувана додаткова частина гонорару (гонорар успіху) адвоката складає 17 481,25 грн., й така сума визначається виключно після набрання законної сили рішенням суду від 25.05.2021.
На підтвердження надання правничої допомоги, адвокатом Пацалюк А.В. було подано до суду завірену фотокопію договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 та акту наданої правової допомоги від 24.05.2021, а також заяву щодо розподілу судових витрат.
В акті наданої правової допомоги від 24.05.2021 міститься детальний погодинний розрахунок обсягів робіт та конкретизація таких робіт, зроблених адвокатом у повній відповідності до п.п. 1, 5, 6 договору від 01.03.2021.
На стадії вирішення справи № 910/3716/21 в суді першої інстанції, відповідач обґрунтованого заперечення щодо суті вказаних документів не висловив, й наголошував лише про технічну описку, допущену при складанні ордеру.
Під час розгляду справи по суті, до ухвалення судом першої інстанції рішення від 25.05.2021, позивач самостійно виявив технічну описку в ордері серії КС № 070248 від 01.03.2021, за якою адвокатом Пацалюк А.В. випадково зазначено невірне найменування позивача.
Зважаючи на зазначене, позивач самостійно (до виявлення описки відповідачем) звернувся до суду із заявою від 24.05.2021 (підписаною керівником позивача Солодом І.В. та представником позивача адвокатом Пацалюк А.В.), в якій просив вважати ордер серії КС           № 070248 від 01.03.2021 таким, що виписаний на ім`я саме позивача, а зазначене найменування технічною опискою.
Відповідна технічна описка, допущена при поданні адвокатом Пацалюк А. В. ордеру до суду не впливає ані на права та обов`язки відповідної особи як представника сторони у справі, ані на визначення обсягу правничої допомоги, фактично наданого таким представником як адвокатом позивачу.
Позивач підтверджує, що адвокат Пацалюк А.В. був уповноваженим представником позивача на стадії розгляду справи в суді першої інстанції та є уповноваженим представником позивача на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції, й має право на здійснення будь-яких дій, передбачених п.п. 2, 3 договору від 01.03.2021 та ст. ст. 46, 61 ГПК України.
Відтак, ордер серії КС № 070248 від 01.03.2021 є таким, що підтверджує повноваження адвоката як представника позивача.
Керівник позивача Солод І.В. є співзасновником позивача, ведення справ у суді не є обов`язком керівника юридичної особи за статутом позивача та за законодавством, і є суто його правом на представництво особи без довіреності.
Відповідно до ст. 59 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на професійну правничу допомогу й кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представником позивача адвокатом Пацалюк А.В. складено та кореговано проект позовної заяви, складено й подано клопотання з процесуальних питань, заяву про розподіл судових витрат, тощо.
Відтак, твердження відповідача, що адвокат Пацалюк А.В. є неналежним представником позивача, а також про можливість здійснення правового супроводу у справі позивача його керівником Солодам І.В., є безпідставними.
З огляду на викладене, задовольняючи заяву частково, місцевий господарський суд з урахуванням заперечень відповідача на заяву про розподіл судових витрат, дійшов правомірного висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому обґрунтовано  зменшив заявлену суму за надання правничої допомоги до 30  000,00 грн., тим самим відмовивши у стягненні решти суми правової допомоги.
При постановленні додаткового рішння судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Натомість доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, узгоджуються з матеріалами справи та приймаються колегією суддів до уваги.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття додаткового рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Ес Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі                           № 910/3716/21.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Ес Україна» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі                           № 910/3716/21 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі                           № 910/3716/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/3716/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
          Повний текст постанови підписано  29.10.2021  
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                Ю.Б. Михальська