ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" листопада 2021 р.           Справа№ 910/12052/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
  
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.
за участю представників сторін:
від позивача: Каленюк А.А., адвокат, ордер серія КС №924610 від 09.11.2021
від відповідача: не з`явився
розглянувши заяву представника Фермерського господарства "МТД" адвоката Кириченка Романа Юрійовича
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на користь Фермерського господарства "МТД" витрат на професійну правничу допомогу 
у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича, м. Київ
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 (повний текст рішення складено 15.04.2021)
у справі № 910/12052/20 (суддя Мандриченко О.В.)
за позовом Фермерського господарства "МТД", с. Романова Балка, Миколаївська обл.
до Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича, м. Київ
про стягнення 605  800,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №   910/12052/20 залишено без змін.
05.10.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява адвоката Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на користь Фермерського господарства "МТД" витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з судовим розглядом справи у розмірі 9   400,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021, у складі головуючого судді (судді-доповідача) Дикунської С.Я., суддів Тищенко О.В., Станіка С.Р., призначено на 19.10.2021 судове засідання для розгляду заяви представника Фермерського господарства "МТД" адвоката Кириченко Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на користь Фермерського господарства "МТД" витрат на професійну правничу допомогу у справі №   910/12052/20.
19.10.2021 розгляд заяви не відбувся у зв`язку зі звільненням у відставку судді Дикунської С.Я., яка є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19.10.2021.
Розпорядженням В.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.
Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2021 справу №   910/12052/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука   Г.А., суддів Козир Т.П., Коробенка Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 прийнято до провадження заяву представника Фермерського господарства "МТД" адвоката Кириченко Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на користь Фермерського господарства "МТД" витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/12052/20, р заяву №   910/12052/20 призначено до розгляду на 09.11.2019 на 16 год. 00 хв.
У судове засідання 09.11.2021 з`явився представник позивача, вимоги заяви підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича на користь Фермерського господарства "МТД" витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з судовим розглядом справи у розмірі 9 400,00 грн.
Представник відповідача у судове засідання 09.11.2021 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив.
За приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
23.12.2019 між  Адвокатським бюро "Кириченка" (бюро) та Фермерським господарством "МТД" (клієнт) укладено договір № 339 (далі - договір) про надання правової допомоги, згідно п. 1.1. якого клієнт доручає, а бюро приймає на себе доручення з надання клієнту правової допомоги на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 4.2. договору розмір гонорару Бюро визначається сторонами у додатковій угоді до даного договору із зазначенням конкретного виду правової допомоги та її вартість.
Звертаючись з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача, позивач визначив суму понесених ним витрат у розмірі 9400,00 грн, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції позивчем надано:
- копію договору № 339 про надання правової допомоги від 23.12.2019;
- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) №7 від 22.06.2021;
- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) №8 від 09.07.2021;
- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) №10 від 26.08.2021;
- копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) №12 від 28.09.2021;
- копію платіжного доручення №947 від 05.07.2021;
- копію платіжного доручення №1070 від 27.07.2021;
- копію платіжного доручення №1520 від 01.10.2021.
При дослідженні вказаних доказів колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) №7 від 22.06.2021 в період з 22.05.2021 по 22.06.2021 бюро надало клієнту правову допомогу, зокрема - підготовлено та подано до Господарського суду міста Києва про виправлення описки у судовому наказі на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі №910/12052/20 вартістю 500, 00 грн. Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що вказані послуги не відносяться до витрат позивача на правову допомогу які останній поніс у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, відтак в цій частині заява позивача по покладення на відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 500, 00 грн не підлягає задоволенню.    
В іншій частині подані позивачем документи підтверджують витрати позивача на правову допомогу у сумі 8900,00 грн, зокрема щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Зазначені документи позивачем подано з дотриманням строків визначених частиною 8 ст. 129 ГПК України.
Отже, з доданих до заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8900,00 грн є підтвердженими.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19. 
Крім того у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 8900,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 8900,00 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно заява позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 9400,00 грн підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 129, 221, 244, 253-254, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву представника Фермерського господарства "МТД" адвоката Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №910/12052/20 задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кіро Івана Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "МТД" (55270, Миколаївська область, Первомайський район, с. Романова Балка, вул. Генерала Богданова, 31; код ЄДРПОУ 23397276) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8900 (вісім тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.
3. Доручити місцевому господарському суду видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
4. Справу № 910/12052/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст додаткової постанови складено 15.11.2021.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко