Справа № 303/1431/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       30 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Кожух О.А., Бисаги Т.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року у складі судді Гутій О.В, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив :

У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивовано тим, що 26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.06.2015 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договір, укладений з відповідачем, є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Також зазначає, що 18.03.2019 року сторони уклали додаткову угоду до Договору № SAMDNWFC00018209615, за умовами якої Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла з дати надання кредиту, а саме здійснює прощення процентів на 0 грн., комісії 0 грн., пені на суму 31019,79 грн., штрафів - 0 грн. Сторони визначили у додатковій угоді строк повернення кредиту до 25.09.2019 року, процентну ставку у розмірі 0,01%, а також порядок погашення кредиту шляхом внесення платежів на карту № НОМЕР_1 наступним чином: не менше ніж 1377,92 грн. у строк до 18.03.2019 року, надалі по 1301,39 грн. щомісяця до 25 числа місяця протягом шести місяців. Відповідно до п.1.7 Додаткової угоди в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту понад 31 безперервно кредитна заборгованість є простроченою. Відповідач не виконав умови додаткової умови, до 25.09.2019 року, не сплатила у повному обсязі борг за кредитом, тому умови анулювання боргу за кредитом до заборгованості ОСОБА_1 не застосовуються. Посилаючись на п.1.7 Додаткової угоди, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 17.12.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 32 261,93 гривень, яка складається з 1423,41 гривень – заборгованість за тілом кредитом; 650,87 гривень – заборгованість за відсотками, 30 187,65 гривень – пеня.
За вказаних обставин, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за додатковою угодою до Договору № SAMDNWFC00018209615 від 18.03.2019 року у розмірі 32261,93 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн.
       Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.06.2015 року у розмірі 1423,41 гривень (одна тисяча чотириста двадцять три гривні сорок одна копійок) гривень та судовий збір в сумі 908,00 гривень. В решті вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення в частині відмовлених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги зводиться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками та пенею, оскільки сторони з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 26.06.2015 року, уклали 18.03.2019 Додаткову угоду. Додатковою угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 18.03.2019 до 25.09.2019 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1423,41 грн. апелянтом не оскаржено, тому апеляційний суд у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що  предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами встановлено, що 26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.06.2015 року. 
Вищевказаною заявою доводиться факт звернення відповідача до Банку за отриманням банківських послуг ( а.с. 5).
При цьому, у анкеті-заяві від 26.06.2015 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
В подальшому, 18.03.2019 року сторони уклали додаткову угоду до Договору № SAMDNWFC00018209615, за умовами якої Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла з дати надання кредиту, якщо Клієнт (відповідач в даному випадку) здійснить платіж в розмірі та строки, визначені Угодою. Така Угода, відповідно до ст.212 ЦК України  укладена під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання зобов`язань, які передбачені договором та п.1.5.Угоди. В разі порушення умов Угоди, настають наслідки, передбачені Договором та чинним цивільним законодавством.
За положеннями ч.1 ст.212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Як вбачається з п.п.1.1, 1.2,1.3., 1.4 Додаткової угоди від 18.03.2019 року, сторони узгодили, що сума заборгованості, що виникла з дати укладення Договору до дати підписання Угоди становить 40205,95 гривень, і Банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла з дати надання кредиту, а саме здійснює прощення процентів на 0 грн., комісії 0 грн., пені на суму 31019,79 грн., штрафів - 0 грн. 
У додатковій угоді сторони визначили строк повернення кредиту до 25.09.2019 року, процентну ставку у розмірі 0,01%, а також порядок погашення кредиту шляхом внесення платежів на карту № НОМЕР_1 наступним чином: не менше ніж 1377,92 грн. у строк до 18.03.2019 року, надалі по 1301,39 грн. щомісяця до 25 числа місяця протягом шести місяців. Відповідно до п.1.7 Додаткової угоди в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту понад 31 безперервно кредитна заборгованість є простроченою (а.с.6).
Обгрунтовуючи поданий позов, Банк посилався на анкету-заяву відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 26.06.2015 року та додаткову угоду від 18.03.2019 року.
До Додаткової Угоди від 18.03.2019 року позивачем додано графік погашення боргу за реструктуризацією, підписаного відповідачем, виписка та копія паспорту відповідача.
Згідно з наданого банком розрахунку за ОСОБА_1 рахується заборгованість за вказаною Додатковою угодою від 18.03.2019 року станом на 17.12.2020 року у сумі 32 261,93 грн., яка складається з 1423,41 грн. – заборгованість за тілом кредитом; 650,87 грн. – заборгованість за відсотками, 30 187,65 гривень – пеня.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Так, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилався на те, що в порушення умов додаткової угоди від 18.03.2019 року, яка укладена до кредитного договору № б/н від 26.06.2015 року та положень ст.ст.509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконує та станом на 17.12.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 32 261,93 грн., яка складається з 1423,41 грн.– заборгованість за тілом кредиту; 650,87 грн. – заборгованість за відсотками, 30 187,65 грн. – пеня.
Натомість, зі змісту додаткової угоди не вбачається, з яких складових частин заборгованості за кредитним договором складається борг ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк».
Таким чином, встановити тіло кредиту, на суму якого мають нараховуватися обумовлені в додатковій угоді відсотки за ставкою 0,01% є неможливим, у зв`язку з чим позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків у розмірі 650,87 грн. є недоведеними і задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення нарахованої позивачем пені у розмірі 30 187,65 грн., то в обґрунтування вказаної суми, ставки та періоду нарахованої пені позивачем у позовній заяві жодного посилання не міститься, а умови додаткової угоди не передбачають нарахування пені, як відповідальності за порушення зобов`язань. В анкеті-заяві від 26.06.2015 року, підписаній сторонами, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. З огляду на це, у суду відсутня можливість перевірити правильність обрахунку розміру пені, підстави та період її нарахування та відповідно стягнення цієї суми з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк».
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про недоведеність позовних вимог у заявленому розмірі про стягнення 650,87 грн. – заборгованість за відсотками та 30 187,65 грн. – нарахованої пені та відсутність підстав для їх задоволення, хоча не в повній мірі обґрунтував вказані вимоги.
Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.
Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2021року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2021 року.
Головуючий:
Судді: