Справа № 442/219/21                                Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О. 
Провадження № 22-ц/811/1738/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Н.П. Крайник 
                                     суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук 
                               при секретарі: К.О. Ждан 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:

       13.01.2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягувати з відповідача в його користь аліменти в розмірі 2000 щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-го віку.
       Позовні вимоги обгрунтовував тим, що відповідач по справі є його батьком, з яким він на даний час не проживає. ОСОБА_1 сплачував аліменти на його утримання, однак після досягнення ним повноліття участі в його утриманні не бере, не цікавиться його життям, проявляє байдужість до виховання, не бажає спілкуватися з ним. З вересня 2019 року він навчається на денному відділенні освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій Національного університету «Львівська політехніка». На даний час, він перебуває на повному утриманні мами - ОСОБА_3 , яка надає йому кошти на проїзд, придбання підручників, харчування, одяг та проживання у гуртожитку. Оскільки батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, він змушений звернутися до суду з даним позовом, який посив задоволити. 
         Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
       Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з 13.01.2021 року і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку.
               Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у нього постійної роботи і відповідно регулярного заробітку, наявність хронічних захворювань, необхідність щомісячно сплачувати аліменти на двох дітей в сумі 2 400 грн. Вважає, що суд першої інстанції не дослідив наведені ним обставини, стан здоров`я та матеріальне становище, які об`єктивно не дають можливості сплачувати аліменти на утримання вже повнолітньої дитини з урахуванням того, що на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей. Зазначає, що після сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 у нього не залишиться засобів для існування. Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що стягнення з нього 1500 грн щомісячно, до досягнення сином 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, є необхідним і достатнім, з урахуванням можливості сплачувати аліменти ним, як відповідачем, не відповідає фактичним обставинам справи.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати. 
        ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.        
       Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.        
       Згідно роз`ясень, викладених в п.п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
       Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18), правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, прийнятої в аналогічній справі, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
       Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 є батьком позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
       Згідно довідки Національного університету «Львівська політехніка» від 15.10.2020 року за №779 позивач навчається на денному відділенні освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій даного закладу. Термін закінчення навчання - 30.06.2023 року.
       Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2  та стягуючи з відповідача в користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_2 на час його навчання у Національному університеті «Львівська політехніка» у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 13.01.2021 року, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, районний суд виходив з того, що позивач продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, надавати яку є обов`язком обох батьків, в тому числі його батька, який з ним не проживає.
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю.
       В ході розгляду справи апеляційним судом на підставі копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, долученої відповідачем до матеріалів справи, встановлено, що з 26.08.2021 року ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що свідчить про отримання ним самостійного доходу та відсутність потреби в отриманні додаткової матеріальної допомоги. 
       Крім того, суд не з`ясував чи має можливість відповідач надавати матеріальну допомогу позивачу, зважаючи на розмір його доходів та стан здоров`я. 
       Так, згідно копій Витягу з історії хвороби № 555, № 894 та копії Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4890 ОСОБА_1 хворіє на хронічний часторецидивуючий лівобічний дискогенний радикулоневрит на грунті ускладненого остеохондрозу.
       З наведених мотивів, рішення суду слід змінити, стягнути з  ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2  аліменти в розмірі по 1500 грн щомісячно за період з 13.01.2021 року по 26.08.2021 року, тобто до часу отримання останнім самостійного доходу. 
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
       Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2021 року змінити.
       Стягнути з  ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2  аліменти в розмірі по 1500 грн щомісячно за період з 13.01.2021 року по 26.08.2021 року. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий:         Н.П. Крайник 

Судді:                О.М. Ванівський 

                                                                                 О.Я. Мельничук