ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
17 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7146/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 05 липня 2021 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                      ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач просив визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови при звільненні підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки, протиправною.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки у розмірі 48 973,08 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 08 копійок) з урахуванням інфляції.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь період затримки по виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки по день фактичного розрахунку в розмірі 48065,60 грн. (сорок вісім тисяч шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
У разі не проведення Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області розрахунків з ОСОБА_1 до розгляду справи, здійснити розрахунок середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку по день винесення рішення у справі, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести зміни до наказу № 116 о/с від 01.03.2021, включивши відомості про невикористані підполковником поліції ОСОБА_1 , начальником відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області дні щорічних чергових оплачуваних відпусток за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки - загальною кількістю 78 діб.
Встановити строк 30 (тридцять) календарних днів Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області для подання звіту про виконання судового рішення за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічних чергових оплачуваних відпусток та стягнення середнього заробітку за весь час затримки по виплаті грошової компенсації, а також внесення змін до наказу ГУНП від 01.03.2021 № 116 о/с.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо відмови при звільненні підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника відділення поліції на станції № 2 Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки.
Зобов`язати  Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2016, 2018, 2019 та 2020 роки.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з 02.03.2021 по 05.07.2021 (по день прийняття рішення по справі)
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог, в  задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано вимоги частини 10 статті 93 ЗУ «Про  Національну поліцію»  та те, що  грошова компенсація позивачу належить до виплати  лише за невикористану у році звільнення відпустку. 
Також зазначено, що суд помилково застосував норми КЗпП України, які не можуть бути застосовано у спірних правовідносинах,  при  зобов`язанні нарахувати та виплатити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, просить  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з наказу начальника СКЗ ДРУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 01.03.2021 №116 о/с позивача було звільнено за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням). Встановити преміювання за березень 2021 у розмірі 116,8 15%. Невикористана частина щорічної відпустки за 2021 за фактично відпрацьований час складає -5 діб, додаткової  -3 доби. Стаж служби в поліції 26 років 07 місяців 05 днів.
Перед звільненням, 25.02.2021 ОСОБА_1 звернувся із рапортом на ім`я начальника ГУНП в Дніпропетровській області, в якому зазначив про необхідність виплатити йому компенсацію за невикористані календарні дні щорічних відпусток.Крім цього, у поданому рапорті про звільнення за власним бажанням від 18.02.2021, зазначив про не використані ним відпустки за поточний та минулі роки. 
На рапорт (від 25.02.2021) відповідач листом від 12.03.2021 №1841/103/05-2021 повідомив, що наказом ГУНП від 01.032.021 №116 о/с при звільненні зі служби в поліції – невикористані відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році ОСОБА_1 були компенсовані. Також відповідач зазначив, що відповідно до п. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» грошова компенсація виплачується поліцейським, які звільняються з поліції лише за невикористану в році звільнення відпустку.
18.03.2021 позивач знову до відповідача з питання щодо надання довідки про кількість діб невикористаних щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток за час служби в Національній поліції. 
Листом від 26.03.2021  Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області повідомило позивачу, що за час служби залишок невикористаної відпустки за 2015 складає: основної -5 діб, додаткової -3 доби, за 2016: основної -5 діб, додаткової -3 доби, за 2018 залишок невикористаної додаткової відпустки -4 доби, за 2019 рік залишок невикористаної додаткової відпустки -13 діб, за 2020 залишок невикористаної відпустки складає: основної -30 діб, додаткової -15 діб. 
Одночасно відповідачем повідомлено, що поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку, та тривалістю, визначених Законом України «Про Національну поліцію» на підставі погоджених рапортів про надання відпусток, виключно наказами по особовому складу ГУНП в Дніпропетровській області. 
Також відповідачем вказано, що згідно обліків ГУНП в Дніпропетровській області, за період часу з 07.11.2015 по 01.03.2021 позивач жодного разу не звертався із рапортом про надання невикористаних щорічних та додаткових відпусток.
Крім того, відповідач повторно проінформував ОСОБА_1 про те, що відповідно до п. 10 ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» грошова компенсація виплачується поліцейським, які звільняються з поліції, лише за невикористану в році звільнення відпустку.
Згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області від 16.04.2021 №1927 грошове забезпечення начальника відділення поліції станції №2 Дніпровського ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_1 на день звільнення 01.03.2021, що має постійний характер виплати, складало: 588,54 грн. Крім того, у березні 2021 позивачу виплачена індексація у розмірі 39,32 грн., яка не входить до складу грошового забезпечення. 
Позивач звернувся до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
          Також судом першої інстанції було зазначено, що відповідач, всупереч норм чинного законодавства, не здійснив з працівником повного розрахунку при звільненні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з 02.03.2021 по 05.07.2021(по день прийняття рішення по справі).
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Правовідносини щодо питань виплати грошової компенсації за невикористану відпустку поліцейським при звільненні регулюються Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VIII і Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799.
Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. При цьому, як свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Таким чином, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
У наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
З огляду на не врегулювання приписами Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».
Аналогічні правові висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20.
Таким чином, помилковими є доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права на отримання компенсації за невикористані відпустки.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з 02.03.2021 по 05.07.2021(по день прийняття рішення по справі).
Таким чином, в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -                                   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 17 листопада 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш