КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/15339/2021                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 369/7440/21
 
02 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Верес Ю.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Дубас Т.В., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, Акціонерне товариство комерційних банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», вчинені при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/8077/13-ц, виданого 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області на виконання судового рішення від 24 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2021 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_2 (а.с. 162-163 том 2). 
Скаргу мотивовано тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у справі № 369/8077/13-ц частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором№ К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року у розмірі 920 102, 85 долари США, що за курсом 7,99 грн.  відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 квітня 2013 року складає 7 351 621,77 грн. звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв. м, житловою площею 86,30 кв. м, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1  шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.
На підставі виконавчого листа, виданого 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. 14 липня 2020 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62569061, постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 92 010,29 дол. США та 344,10 грн., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника.
Вважав вказані постанови незаконними, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова М.А. протиправними, посилаючись на те, що виконавчий документ № 369/8077/13-ц, виданий 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, не передбачає заходів примусового виконання рішення суду, оскільки за змістом судового рішення у справі № 369/8077/13-ц право позивача (іпотекодержателя) ПАТ КБ «ПриватБанк»захищено способом, передбаченим пунктом 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку», шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, тобто, з наданням  ПАТ КБ «ПриватБанк» права укласти від свого імені договір купівлі-продажу нерухомого майна.
Відтак, встановивши дану обставину, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А. повинен був повернути виконавчий лист № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі пунктів 7, 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, всупереч вимогам частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем Корольовим М.А., яким здійснюється примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва,прийнято до виконання виконавчий документ № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року щодо виконання рішення на території, на яку не поширюється його функція, оскільки будинок на який звернуто стягнення, та є постійним місцем проживання і перебування боржника  ОСОБА_1 , розташований у Київській області за адресою: АДРЕСА_1 . 
В частині незаконного визначення приватним виконавцем основної винагороди в постанові від 14 липня 2020 року ВП № 62569061 в розмірі 92 010,29 дол. США та 344,10 грн. зазначав про те, що відповідно до частини 3 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», розмір винагороди визначається від вартості нерухомого майна, тоді як приватним виконавцем основна винагорода визначена від загальної суми заборгованості боржника  ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк».
В частині незаконності постанови від 14 липня 2020 року ВП № 62569061 про накладення арешту вказував на те, що предметом, на який звертається стягнення, є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідно до оскаржуваної постанови арешт, окрім житлового будинку, також накладено і на земельну ділянку, площею 0,1076 га, яка розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486201:01:037:0028, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Такі дії приватного виконавця щодо накладення арешту вважає протиправними.
З урахуванням наведеного,  ОСОБА_1  просив суд визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича з винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 62569061 від 14 липня 2020 року з виконання виконавчого листа, виданого 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича про відкриття виконавчого провадження № 62569061 від 14 липня 2020 року з виконання виконавчого листа, виданого 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича з винесення постанови від 14 липня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича з винесення постанов від 14 липня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича з винесення постанов від 14 липня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62569061; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62569061; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича зняти арешти з рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 , що були накладені у виконавчому провадженні № 62569061.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, Акціонерне товариство комерційних банк «ПриватБанк», ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, 29 вересня 2021 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки доводам скарги з яких вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року право АТ КБ «ПриватБанк» було захищено належним способом шляхом застосування процедури продажу, з наданням  ПАТ КБ «ПриватБанк» права укласти від свого імені договір купівлі-продажу нерухомого майна (предмета іпотеки), що у свою чергу не передбачає видачу виконавчого листа для звернення його до примусового виконання у виконавчому провадженні та проведення прилюдних торгів предмета іпотеки. Відтак, встановивши дану обставину, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А. повинен був повернути виконавчий лист № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі пунктів 7, 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Порушення приватним виконавцем Корольовим М.А. вимог пунктів 7, 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, визначених цим Законом, також встановлено позаплановою невиїзною перевіркою діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. за результатом перевірки скарги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України на дії приватного виконавця Корольова М.А. щодо здійснення виконавчого провадження № 62569061.
Враховуючи незаконне винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62569061 від 14 липня 2020 року, всі подальші постанови, що були винесені приватним виконавцем Корольовим М.А. в рамках виконавчого провадження № 62569061 щодо стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні, щодо розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, щодо арешту майна боржника підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу  приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції у судовому рішенні вірно зазначено, що станом на момент пред`явлення виконавчого листа № 369/8077/13-ц, виданого 16 травня 2017 року  Києво-Святошинським районним судом Київської області до виконання, виконавчий лист не визнавався судом таким, що не підлягає виконанню та є чинним. При цьому, виконавчий лист № 369/8077/13-ц повністю відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», резолютивна частина рішення містить заходи примусового виконання рішення, а виконавчий документ підлягає примусовому виконанню. 
В силу вимог частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець Корольов М.А., яким здійснюється примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, мав право відкрити виконавче провадження у виконавчому окрузі м. Києва, оскільки адреса місця проживання (знаходження) боржника ОСОБА_1 у виконавчому документі вказана у місті  Києві, більш того, було встановлено, що боржник має у спільній власності нерухоме майно на території м. Києва.
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виконавець виносить постанову про стягнення основної винагороди. Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому  Закон України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. При цьому, приватним виконавцем здійснено лише розрахунок основної винагороди від суми стягнення за виконавчим листом, та в подальшому при фактичному стягненні заборгованості основна винагорода стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до стягнутого боргу, а тому доводи скаржника щодо незаконного визначення суми основної винагороди в рамках виконавчого провадження № 62569061 є безпідставними.
Звернув увагу на те, що у скарзі на дії та рішення приватного виконавця Гришко В.В. хоча і просить скасувати постанову від 14 липня 2020 року щодо розміру мінімальних витрат, однак обґрунтувань щодо неправомірності розміру мінімальних витрат у скарзі не наводить.
Вважає доводи скаржника про незаконність постанови про арешт майна боржника від 14 липня 2020 року необґрунтованими, оскільки стаття 377 ЦК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, а тому з метою забезпечення реального виконання рішення та у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем винесена постанова про арешт майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1076 га, яка розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486201:01:037:0028, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що зареєстрована на праві власності за боржником ОСОБА_1 .
Просив врахувати, що відповідно до протоколу засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 09 серпня 2021 року № 69 подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця за результатами невиїзної перевірки, яка проводилась на підставі скарги ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження № 62569061 відхилено та відмовлено у застосуванні до нього дисциплінарного стягнення.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо правомірності вчинення виконавчих дій та прийняття процесуальних документів приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 62569061 та обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги ОСОБА_1 
 У визначений ухвалою суду строк заінтересована особа  ОСОБА_2 , Акціонерне товариство комерційних банк «ПриватБанк» не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу скаржника  ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представники  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги та просили її   задовольнити.
Суб`єкт оскарження Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, представник заінтересованої особи   ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги скаржника  ОСОБА_1  та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Представник заінтересованої особи Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» всудове засіданняне з`явився, про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлявся у встановленому законом порядку.
Відповідно  до вимог ст. ст. 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності представника заінтересованої особа Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково (справа № 369/8077/13-ц).
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року у розмірі 920 102, 85 дол. США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 квітня 2013 року складає  7 351 621,77 грн: звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв. м, житловою площею 86,30 кв. м, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1  шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.Стягнуто з відповідача ОСОБА_1  на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судові витрати,що складаються з судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня.В решті позову відмовлено. (т. 2 а.с. 84- 87).
На виконання судового рішення у справі № 369/8077/13-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області 16 травня 2017 року видано виконавчий лист, який стягувачем АТ КБ "ПриватБанк" пред`явлено до примусового виконання, із зверненням з такою заявою до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича (а.с. 83-86 том 1).
Виконавчий документ приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем прийнято до виконання та постановою від 14 липня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62569061 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 16 травня 2017 року у справі № 369/8077/13-ц (т. 1 а.с. 101-103).
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження № 62569061 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичемвинесено постанову від 14 липня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 14 липня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (т. 1 а.с. 107-108, 110-111).
В межах відкритого виконавчого провадження № 62569061 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем здійснювались заходи примусового виконання рішення, зокрема, постановою від 14 липня 2020 року накладено арешт на майно боржника (т. 1 а.с. 116-117). 
23 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем на підставі постанови про опис та арешт майна боржника накладено арешт на майно, а саме: на земельну ділянку площею 0, 1076 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486201:01:037:0028, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 301.10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м.  (т. 1 а.с. 138- 140).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла  Андрійовича  від 29 липня 2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (т. 1 а.с. 147-149).
29 липня 2020 року між приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем та ТОВ «Експертна служба України» було укладено договір № 1437-ПВ/20 про проведення оцінки (т. 1 а.с. 153-155).
Відповідно до висновку про вартість майна - домоволодіння (літ. А, цегла), при ньому гараж (літ. Б, цегла), навіс-барбекю (літ. В, цегла), огорожа № 1-5 метал, цегла, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальна ринкова вартість об`єкту оцінки станом на 19 серпня 2020 року становить 3 230 251,00 грн.(т. 1 а.с. 163)
В ході примусового виконання виконавчого документа приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем передано на реалізацію майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, а саме: земельну ділянку площею 0, 1076 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3222486201:01:037:0028, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та домоволодіння (літ.А цегла) при ньому гараж (літ.Б цегла), навіс-барбекю (літ.Б цегла), огорожа № 1-5 метал, цегла, 2003 року побудови, загальною площею 301,10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 512092 від 18 листопада 2020 року Державного підприємства «Сетам» переможцем торгів визнано ОСОБА_2 , з ціною продажу лота 2 610 042,81 грн. (т. 2 а.с. 11-12). 
Грошові кошти в сумі 2 244 065,15 грн., що станом на день платежу 01 грудня 2020 року згідно офіційного курсу НБУ становить суму  78 749,63 доларів США перераховані на користь стягувача в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням № 609 від 30 листопада 2020 року (т. 2 а.с. 14).
 Грошові кошти в сумі 224 406,52 грн. перераховані на рахунок приватного виконавця як основна винагорода приватного виконавця, що підтверджується платіжним дорученням № 610 від 30 листопада 2020 року (т. 2 а.с. 18).
15 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем складено акт про реалізацію предмета іпотеки (т.2 а.с.22-24).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва при придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 21 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 52- 53). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича від 16 грудня 2020 року  знято арешту з майна ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 32-34).
17 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем було винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. (т. 2 а.с. 144-145).
На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем від 17 травня 2021 року виконавче провадження № 62569061 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 16 травня 2017 року, у справі № 369/8077/13-ц закінчено (т. 2 а.с. 147-149).
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, вчинені при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що зі змісту виконавчого листа суд не вбачає обставин, що вказують на те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, оскільки в ньому йде мова про звернення стягнення на майно боржника. Крім того, ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено звернення стягнення на майно боржника виконавцем з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Також під час судового розгляду справи не було надано доказів того, що виконавчий лист, виданий для примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у справі №369/8077/13-ц був визнаний таким, що не підлягає виконанню.
В силу вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець мав право відкривати виконавче провадження у виконавчому окрузі м. Києва з виконання виконавчого документа № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року та вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа. Оскаржувані заявником (боржником за виконавчим документом) рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича прийняті відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права заявника (боржника за виконавчим документом) не було порушено.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Відповідно до статті 447 ЦПКУкраїни, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби  аба приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають  сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.  
Розглядаючи скаргу, суд першої інстанції повинен перевірити чи було прийнято або вчинено оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність відповідно до вимог закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження та чи були порушені права чи свободи заявника.  
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року №  1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 1404-VІІІ).
За змістом статей 1, 5 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 18 Закону N 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом № 1404-VIII випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" - стаття 5 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до цього Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України - стаття 3 Закону № 1404-VIII.
Частиною 4 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачені випадки коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.
Так, пунктами 7, 9 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Встановлені колегією суддів апеляційної інстанції фактичні обставини справи на підставі поданих учасниками справи та досліджених доказів свідчать про те, що до виконання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича надійшов виконавчий лист № 369/8077/13-ц, виданий 16 травня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області на підставі судового рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у справі № 369/8077/13-ц, яким частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
За резолютивною частиною судового рішення у справі № 369/8077/13-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року, у розмірі 920 102, 85 дол. США, що за курсом 7,99 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 квітня 2013 року складає 7 351 621,77 грн: звернуто стягнення на будинок загальною площею 301,10 кв. м, житловою площею 86,30 кв. м, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1  шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № К2Н0СК00260889 від 16 червня 2005 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.
Отже, за змістом резолютивної частини вказаного судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що викладена у виконавчому документів № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року, передбачено право іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж предмета іпотеки - будинку, загальною площею 301.10 кв.м., житловою площею 86.30 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу,  що виключає можливість примусового виконання виконавчого документами органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями та здійснення передбачених Законом № 1404-VIII заходів примусового виконання судового рішення у справі № 369/8077/13-ц.
 Згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 14 ЦПК України (подібні за змістом норми викладені у статті 18 ЦПК України в редакції ЦПК від 15 грудня 2017 року), передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що виконання рішення у справі № 369/8077/13-ц передбачає застосування заходів примусового виконання рішень не врахував, що кредитор (іпотекодержатель) ПАТ КБ`ПриватБанк», звернувшись до суду з позовом про стягнення з позичальника (іпотекодавця) ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення у справі № 369/8077/13-ц, в межах заявлених вимог у цій справі реалізував право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.
Висновок суду першої інстанції про те, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 червня 2016 року у справі №369/8077/13-ц підлягав примусовому виконанню, оскільки під час судового розгляду справи не було надано доказів того, що виконавчий документ був визнаний таким, що не підлягає виконанню, не ґрунтується на вимогах закону з огляду на таке.
Частиною другою статті 369 ЦПК України, чинного на час видачі судом першої інстанції виконавчого листа № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року (подібні за змістом норми викладені у статті 432 ЦПК України в редакції ЦПК від 15 грудня 2017 року), передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.
Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (подібні за змістом норми викладені у статті 39 Закону України «Про виконавче провадження № 1404-VIII в редакції  від 05 жовтня 2016 року) є закінчення виконавчого провадження.
Разом з тим, пунктами 7, 9 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII передбачено  самостійну підставу для повернення органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку не буде відкрите на зазначеній підставі.
В свою чергу, приймаючи до свого провадження та, відкриваючи 14 липня 2020 року виконавче провадження № 62569061 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 16 травня 2017 року у справі № 369/8077/13-ц , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, маючи обов`язок перевірити: чи підлягає виконанню виконавчий документ органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, чи передбачає виконання рішення застосування заходів примусового виконання рішень, таких дій не вчинив. 
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що в порушення вимог пунктів 7, 9 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення до виконання  виконавчого документа № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року, який не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, визначених цим Законом № 1404-VIII, та не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, не повернув стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання та безпідставно відкрив виконавче провадження № 62569061 і всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», без врахування повної відповідності імперативного припису, викладеного в резолютивній частині судового рішення, розпочав примусове виконання рішення у справі № 369/8077/13-ц, самостійно визначивши сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішення у справі № 369/8077/13-ц, які не передбачені судовим рішенням.
За таких обставин дії приватного виконавця виконавчого округу  м. Києва Корольова Михайла Андрійовича щодо прийняття постанови від 14 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62569061, постанови від 14 липня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62569061 суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому їх необхідно визнати неправомірними, а вказані постанови відповідно до положень частини другої статті 451 ЦПК України - скасувати.
Вирішуючи скаргу  ОСОБА_1  в цій частині вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не перевірив їх належним чином, не взяв до уваги наведені норми закону, та дійшов помилкового висновку про те, що приватний виконавець мав право відкрити виконавче провадження у виконавчому окрузі м. Києва з виконання виконавчого документа № 369/8077/13-ц від 16 травня 2017 року та вчиняти виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення в цій частині вирішених вимог скарги не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості.
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині оскарження дій, рішень приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича щодо визнання протиправними дії приватного виконавця з винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061 та скасування постанови від 14 липня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061, щодо визнання протиправної дії приватного виконавця з винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця від 14 липня 2020 року про розмір  мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061, колегія суддів виходить з такого.
Частиною першою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. 
Частиною першою, другою та третьою статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця, залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - в разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. 
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.
Згідно із частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18).
Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Системний аналіз положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича в частині вимог про визнання протиправними дій приватного виконавця з винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого від 14 липня 2020 рокупро стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061 та в частині вимог про визнання протиправними дій приватного виконавця з винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061, скасуванням постанови приватного виконавця від 14 липня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061 не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду, а тому провадження у справі в цій частині вимог на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України підлягає закриттю. 
Колегія суддів апеляційного суду не знаходить правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1  в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 , що був накладений у виконавчому провадженні № 62569061, оскільки заявником обрано неналежний спосіб судового захисту своїх прав. 
Чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання приватних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій. Крім того, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає, що приватний виконавець може скасувати винесені ним постанови на підставі судового рішення. Натомість суди за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність приватних виконавців, встановивши їх неправомірність, вирішують питання щодо скасування відповідних постанов. Однак скарга  не містить вимоги щодо скасування постанов про  накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки боржника, крім   вимоги про скасування постанови  приватного виконавця  виконавчого округу міста Києва  Корольова  М.А.  від 14 липня 2020 року про арешт майна  боржника, щодо якої судом прийнято рішення про її скасування.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, в цій частині доводи апеляційної скарги заявника не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, розглядаючи скаргу на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у повному обсязі в задоволенні скарги  ОСОБА_1 без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовичазадовольнити частково, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. Провадження у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича з винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 рокупро стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061, в частині вимог щодо визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про розмір  мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061  закрити.  
В іншій частині скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62569061 від 14 липня 2020 року, скасувати  вказану постанову; визнати  протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про арешт майна боржника від 14 липня 2020 року, скасувати вказану постанову.Вимоги скарги в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 , що був накладений у виконавчому провадженні № 62569061 слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 255, 367, 368, 374, 376, 377, 381-384, 447 ЦПК України,  Законом «Про виконавче провадження»,  суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовичазадовольнити частково.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 серпня 2021 року скасувати.
Провадження у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, Акціонерне товариство комерційних банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року  про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні № 62569061, в частині визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061 та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про розмір  мінімальних витрат виконавчого провадження № 62569061 - закрити.
В іншій частині скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 62569061 від 14 липня 2020 року. 
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62569061.
Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича  з винесення постанови про арешт майна боржника від 14 липня 2020 року.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича від 14 липня 2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 62569061.
Скаргу в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, банківських рахунків ОСОБА_1 , що був накладений у виконавчому провадженні № 62569061 залишити без задоволення. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
        
Повний текст постанови складено     07 грудня 2021 року.       

Головуючий:                                          Судді: