ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 р. 	Справа № 520/1115/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 20.07.21 року у справі № 520/1115/21
за позовом         ОСОБА_1      
до                       Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                                 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач), у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не розгляду заяви від 10.05.2019 про перерахунок державної пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 11 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(11)2019" обчисленої у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 520/7329/19, та не прийняття рішення про перерахунок державної пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019;
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 486854 грн. та моральну шкоду у розмірі 97704,74 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не розгляду заяви від 10.05.2019 про перерахунок державної пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 11 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019 року №1-р(11)2019" обчисленої у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 520/7329/19, та не прийняття рішення про перерахунок державної пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року.
Роз`яснено позивачеві, що спір по даній справі в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, який слід розглядати в порядку цивільного судочинства.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду України від 20.07.2021 року по справі №520/1115/21.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що протиправними діями та бездіяльністю відповідача йому, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС та особи, яка втратила здоров`я не з власної ініціативи, завдається як матеріальна так і моральна шкода. Крім того, позивач зазначає, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний  захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач всупереч Закону та Конституції України, рішення Конституційного Суду, перерахунку та виплати пенсії не здійснює. Більше того, відповідач не виконує постановлене рішення від 29.08.2019 року у справі № 520/7329/19 та виданий виконавчий лист від 01.11.2019 року протягом тривалого часу, заяву від 10.05.2019 року не розглядається. Також позивач зазначає, що відповідачем порушено гарантоване конституційне право на мирне володіння майном, а саме пенсією.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі №520/7329/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України прийняти письмове рішення за заявою ОСОБА_1 від 10.05.2019 року. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Судове рішення набрало законної сили 01 жовтня 2019 року.
Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 60665345 з примусового виконання виконавчого листа №520/7329/19, виданого 01.11.2019 Харківським окружним адміністративним судом, за яким стягувачем є ОСОБА_1 , а боржником - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Постановами державного виконавця від 24.02.2020 року та від 17.03.2020 року, винесених в рамках ВП № 60665345, накладено на боржника штраф у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду у розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання рішення суду. Після чого державним виконавцем винесено постанову від 17.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №60665345 з примусового виконання виконавчого листа №520/7329/19, виданого Харківським окружним адміністративним судом 01.11.2019 року, а виконавчий лист направлено до суду, який його видав. Вказану постанову скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року по справі №520/12082/2020 (рішення набрало законної сили).
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, яка полягає у неперерахунку державної пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції, закривши провадження у даній справі,  дійшов висновку, що зміст позовної заяви свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даним позовом слугував факт невиконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі №520/7329/19, тобто, заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми пенсії стосуються саме порядку виконання такого судового рішення. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення в частині стягнення нарахованої суми пенсії, а не пред`являти новий адміністративний позов. Отже, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги в окремому позовному провадженні не повинні розглядатися. Крім того, суд зазначив, що позовні вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 486854,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 97704,74 грн., окремо від вимоги вирішити адміністративно-правовий спір вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Частиною 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Отже, підставами застосування вимог статей 382 та 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладений в постанові Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15.
Як встановлено матеріалами справи, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що пенсійним органом не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі №520/7329/19, заява ОСОБА_1 від 10.05.2019 року не розглядається, рішення не приймається. Наведене, на його думку, свідчить про тривалу протиправну бездіяльність з боку пенсійного органу, що слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Таким чином, позивачем фактично оскаржується бездіяльності суб`єкта владних повноважень, у зв`язку із виконанням не в повному обсязі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року по справі №520/7329/19 та повинно оскаржуватися в порядку, встановленому статтею 383 КАС України.
Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 382, ст. 383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятоїстатті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Колегія суддів, вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку статті 383 КАС України.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактично у даній справі № 520/1115/21 сторони є тими самими сторонами, що і у справі № 520/7319/19, то є така, що набрала законної сили постанова суду фактично з того самого предмету спору і між тими самим сторонами, у зв`язку з чим, наявні підстави, для закриття провадження у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Стосовно доводів апеляційної скарги позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної  шкоди, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі правовідносини пов`язані з наявністю підстав для перерахунку державної пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 , обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 прямої дії Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019.
Проте, провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиконання рішення суду, закрито, а отже в рамках даної справи вказані позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди не можуть бути розглянуті.
Правовідносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за вищевказаних обставин, враховуючи обґрунтування позивача, повинні бути вирішені відповідним місцевим загальним судом в порядку, передбаченому ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному трактуванні фактичних обставин та норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже підстави для його скасування відсутні, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року у справі № 520/1115/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Постанова складена в повному обсязі  15.11.21 р.