ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17063/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Єгорової Н.М., Степанюка А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач, Головне управління ДПС у м. Києві, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- стягнути кошти з ОСОБА_1 на загальну суму податкового боргу у розмірі 289 329,14 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю:
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 289 329,14 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи. 
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач з 2016 року не проживає за адресою місця її реєстрації, тому ОСОБА_1 ані податкових повідомлень-рішень, ані податкової вимоги, ані ухвали про відкриття провадження у даній справі не отримувала та про наявність останньої не була обізнана.  
Апелянт заперечує висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, та винесені за наслідком останнього податкові повідомлення-рішення. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
07 жовтня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи на підтвердження зміни фактичної адреси проживання. 
Ухвалою Шостого апеляційного адіміністративного суду від 02 листопада 2021 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року на розумний строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Згідно розрахунку податкового боргу, який наданий позивачем, у відповідача обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 269090,99 грн. та військовий збір у розмірі 20     238,15 грн.
15 січня 2018 року   контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми «Ф» №6525-17, яка скерована на адресу відповідача: АДРЕСА_1 .
З огляду на наявність у відповідача податкового боргу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що податкова вимога форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018 скерована за місцем реєстрації відповідача, а тому вважається належним чином врученою, з урахуванням положень ПК України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів пункту  58.3  статті  58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Відповідно до пункту  42.2  статті  42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
При цьому абзацом 6 пункту  42.4  статті  42 ПК України  визначено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, документ вважається належним чином врученим, якщо він надісланий за місцезнаходженням платника, якому такий адресований або вручений повноважній особі такого. Крім того, направлення рекомендованим листом з повідомленням запитів за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.
Відповідно до податкової вимоги форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018, за ОСОБА_1 станом на 14 січня 2018 року обліковувався податковий борг на загальну суму 289  329,14 грн., у тому числі за основні платежі: 191  187,39 грн., штрафні санкції: 47  966,85 грн., пеня: 50  174,90 грн.
Зазначена податкова вимога форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018 направлена ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , однак поштовий конверт повернувся до позивача із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 8-9). 
Отже, податкова вимога форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018 ОСОБА_1 , відповідно до  статті 42 ПК України, є врученою відповідачу, проте, сума податкового боргу останньою сплачена не була.
При цьому, доводи апелянта про те, що з 2016 року ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації не проживає, тому жодних рішень податкового органу вона не отримувала, колегія суддів відхиляє, оскільки, як було зазначено вище та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з приписами податкового законодавства, направлення рекомендованим листом з повідомленням за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.
Також, позивачем було надано до суду копію податкових повідомлень-рішень від 17.11.2017 року № 0026974202, № 0027024202, № 0026994202 з доказами надіслання та витяг з інтегрованих карток платника податків. 
При цьому, колегія суддів наголошує, що правомірність формування та надіслання відповідачу податкової вимоги форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018, так і зазначених вище податкових повідомлень-рішень не є предметом спору.
Доводи апелянта про протиправність дій контролюючого органу при прийнятті зазначених податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, колегія суддів не бере до уваги та вважає безпідставними, оскільки в межах спірних правовідносин суд не може перевіряти правомірність таких податкових повідомлень рішень, а перевіряє узгодженість податкового боргу та наявність підстав для його стягнення. 
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 не була позбавлена права на оскарження податкових повідомлень рішень, на підставі яких виник спірний податковий борг, до суду. Водночас, доказів оскарження вказаних податкових повідомлень рішень та/або їх скасування, відповідач не надала.
Відповідно до частини першої  статті 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами частин першої-третьої  статті 73 КАС України  встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами першою, другою  статті 77 КАС України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 289  329,14 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, як і не надано доказів щодо оскарження податкової вимоги форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018. 
Пунктом  59.5  статті  59 ПК України  передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п.  95.1  ст.  95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п.  95.2  ст.  95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до абз. 1 п.  95.3  ст.  95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно з п.  95.4  ст.  95 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2020 року у справі № 802/1049/17-а.
Таким чином, сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу.
З урахуванням того, що узгоджені суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу, а його розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги, відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, як і відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.
При цьому, щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, матеріалами справи підтверджується, що з метою підтвердження відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних ОСОБА_1 , 16 червня 2021 року судом першої інстанції було направлено запит на адресу Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (а.с. 42), у відповідь на який було повідомлено, що адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . 
Таким чином, судом першої інстанції було вжито всіх можливих та належних заходів для з`ясування місця проживання відповідача. 
Так, ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на адресу відповідача, яка є зареєстрованою адресою проживання відповідача, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».
При цьому, конверт зберігався у поштовому відділенні протягом одного місяця, що підтверджується відповідними відбитками штампу на поштовому відправленні. 
Відповідно до частини одинадцятої  статті 126 КАС  розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду.  У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Відтак, колегія суддів вважає, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду з цих причин.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у випадку незгоди з податковими повідомленнями-рішеннями від 17.11.2017 року № 0026974202, № 0027024202, № 0026994202 та/або з податковою вимогою форми «Ф» №6525-17 від 15.01.2018, належним способом захист прав платника податків є звернення до адміністративного суду із позовом про оскарження відповідних рішень податкового органу, оскільки, як вже було зазначено вище, у справах за позовом контролюючого органу про стягнення податкового боргу суд перевіряє виключно узгодженість податкового боргу та наявність підстав для його стягнення, та не може надавати правову оцінку правомірності рішень податкового органу, які підлягають оскарженню в окремому порядку. 
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            Н.М. Єгорова, 

                                                                                                     А.Г. Степанюк