ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/5493/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року (суддя Прудник С.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.07.2021 року) в справі №160/5493/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:
07.04.2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач або ГУНП в Дніпропетровській області), в якому просив   визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення своєчасного розрахунку із позивачем при звільненні; стягнути з відповідача на свою користь середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні (по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020) за період з 14 жовтня 2020 року по 30 грудня 2020 року в сумі 42151,20 грн., без урахування податків й інших обов`язкових платежів.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку із ОСОБА_1 при звільненні; стягнуто з    Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку (з 14.10.2020 по 28.10.2020) та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020 (з 14.10.2020 по 28.12.2020) у сумі 18138,46 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
          З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. ОСОБА_1 вказував, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що в позовних вимогах він просив стягнути з відповідача кошти у розмірі 42151,20 грн., які є середнім грошовим забезпеченням за час затримки розрахунку при звільненні, а не 41151,20 грн. як вказав суд першої інстанції. Вказував, що суд першої інстанції невірно пришов до висновку про зменшення на два дні період, за який необхідно розраховувати середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, остаточно з ним Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розрахувалось 30.12.2020 року, що підтверджується довідкою по зарахуванню коштів на поточний рахунок відкритий у відділенні банку, натомість суд першої інстанції вважає, що остаточний розрахунок з ним проведено 28.12.2020 року. Період нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні складає з 14.10.2020 року по 30.12.2020 року. Апелянт вказував, що суд першої інстанції пришов до хибного висновку щодо зменшення суми компенсації за затримку розрахунку з 42151,20 грн. до 18138,46 грн. При розрахунку середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні не слід керуватись середньоденним грошовим забезпеченням в сумі 430,38 грн., показник середньоденного грошового забезпечення з заниженим. При розрахунку середньоденного грошового забезпечення відповідач не бере додаткові виплати, не включає доплати, надбавки, премії, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Вказував, що суд може самостійно розрахувати показник середньоденного грошового забезпечення. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів, у деяких випадках, календарних днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два місці роботи на число відпрацьованих робочих днів. Апелянт вказував, що середньоденне грошове забезпечення позивача за два місяці, що передували звільненню складає 540,40 грн. Апелянт вказував, що ст. 116 КзпП передбачено, що при звільненні працівника, йому виплачуються всі належні суми у день звільнення, якщо працівник у день звільнення працював, то суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненому вимоги про розрахунок. У разі затримки розрахунку, звільненому працівнику виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Апелянт вказував, що спору про належні йому суми при звільненні не було, оскільки він не був повідомлений про належні йому суми до виплати. Звернення з позовом про виплату середнього заробітку за час затримки при розрахунку не є тотожним спору про розмір належних звільненому працівнику сум. Апелянт вказував, що під належними сумами працівнику при звільненні слід розуміти виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору та державних гарантій, встановлених законодавством. Встановлена Кабінетом Міністрів України додаткова доплата до грошового забезпечення за серпень, вересень, жовтень 2020 року є однією з сум, що належали йому і повинна була бути отримана, на виплату якої на час звільнення мав право. Всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення, при цьому, гарантоване право на отримання виплат не може бути поставлене в залежність від особливостей фінансування чи матеріально-технічного забезпечення поліції.
Також з рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказував, норми Кодексу законів про працю України до осіб, що працевлаштовані у органах поліції не застосовуються, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового складу Національної поліції не повинні врегульовуватись КЗпПУ, а положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. Апелянт вказував, що згідно Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти тощо, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, надбавка за службу в особливих умовах карантину не є складовою грошового забезпечення, не носить постійного характеру, тим більше, що така надбавка у відповідності до постанови КМУ України від 29.04.2020 року №  375 виплачується за наявності коштів на вказані потреби, тобто виплата такої надбавки не є обов`язковою та може взагалі не виплачуватись. На момент звільнення ОСОБА_1 13.10.2020 року з поліції, йому не було нараховано, призначено або визначено до виплати додаткову доплату до заробітної плати за контакт з населенням у період встановленого карантину, тобто станом на 13.10.2020 року суми з додаткової доплати не існувало та не було визначено її до виплати. Неможливо казати про затримку розрахунку того забезпечення та суми виплати, яка і не повинна була виплачуватись. Лише 28.12.2020 року наказом начальника ГУНП було встановлено персональний перелік поліцейських, які забезпечували правопорядок та безпеку громадян та мали контакт з населенням та отже мають отримати не обов`язкову доплату до зарплати. Виплата додаткової  доплати до грошового забезпечення звільненому працівнику не може ототожнюватись з кінцевим розрахунком з таким працівником. Апелянт вказував, що судом першої інстанції вірно взято до уваги, що середньоденним грошовим забезпеченням ОСОБА_1 є 430,38 грн., однак невірно розраховано ймовірний час затримки 78 днів. Апелянт вказував, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст. 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати, відсутнє право на отримання компенсації за затримку виплати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом. Апелянт вказував, що згідно Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції, виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється в останній день місяця за поточний місяць виплати грошового забезпечення, якщо день виплати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, грошове забезпечення виплачується напередодні. Саме тому, належні ОСОБА_1 кошти після його звільнення 13.10.2020 року були виплачені 29.10.2020 року, перед закінченням поточного місяця. Апелянт вказував, що згідно п. 13 Порядку, виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць. Апелянт вкаузвав, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб працівників Національної поліції не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок та умови, склад та розміри виплат грошового забезпечення поліцейським. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області слід задовольнити частково, у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, з наступних підстав.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини, спеціальне законодавство, а саме Закон України «Про Національну поліцію, постанова №988 і порядок №260 не врегульовують питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в Національній поліції України, зокрема, не встановлено відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які належали до сплати звільненому поліцейському, що позбавляє таких осіб гарантій на своєчасне фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків. Такі питання врегульовані  КЗпП України, а саме його статтями 116, 117, які належить застосовувати до означених спірних правовідносин. Суд першої інстанції встановив, що позивач звільнений зі служби з 13 жовтня 2020 року, остаточний розрахунок грошової компенсації за невикористані 25 діб відпустки у сумі 10887,56 грн. з ним проведено лише 29 жовтня 2020 року, тому наявне порушення ГУ НП в Дніпропетровській області вимог  статті 116 КЗпП України, що повинно мати наслідком застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Суд врахував, що пунктами 13, 14 Порядку №260 передбачено, що виплата грошового забезпечення, зокрема, поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення поліцейським поліції охорони здійснюється щомісяця до 7 числа за минулий місяць. Проте наявні підстави вважати, що вказані норми не застосовуються до виплат грошового забезпечення, що належать працівнику поліції при звільненні зі служби, а стосуються виплат грошового забезпечення особам, що проходять службу. Посилання відповідача на те, що додаткова доплата до грошового забезпечення поліцейським Національної поліції, передбачена постановою № 375, є окремою виплатою, яка виплачується на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, та протягом 30 днів з дня його відміни, тому норми трудового законодавства (ст.  116  та  117 КЗпП України), а також норми, які регулюють строки виплати грошового забезпечення поліцейським, на правовідносини сторін у даній справі не розповсюджуються, є неправомірним. Згідно з вимогам  статті 2 Закону України «Про оплату праці»  в структуру заробітної плати входять зокрема, додаткова заробітна плата, що включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Додаткова доплата грошового забезпечення поліцейським відповідно до постанови КМУ України № 375 входить до структури заробітної плати, і, відповідно, є її складовою. Суд першої інстанції вказував, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.  За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів, кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення  . В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в  статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.   Згідно з довідкою начальника управління-головного бухгалтера УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області №1239 від 04.06.2021 року грошове забезпечення позивача, з якого обчислюється середньоденне грошове забезпечення поліцейського, за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, складає: за серпень 2020 року 13047 грн.; за вересень 2020 року 13206,06 грн., разом 26263,06 грн., за серпень 2020 року та вересень 2020 року позивачем відпрацьовано 61 календарний день, отже середньоденне грошове забезпечення позивача складає: 26253,06 грн. : 61 календарних дні = 430,38 грн. Середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні    щодо грошової компенсації за невикористані 25 діб відпустки у сумі 10887,56 грн. за період з 14.10.2020 року по 28.10.2020 року, яке належить стягнути на користь позивача, складає: 430,38 грн. *15 календарних днів = 6455,70 грн. Середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні    щодо додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020 року у сумі 7228,78 грн. за період з 14.10.2020 по 28.12.2020 року, яке належить стягнути на користь позивача, складає: 430,38*76 календарних днів = 32708,88 грн.; тобто середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні (по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020) за період з 14 жовтня 2020 року по 28 грудня 2020 року склало 39167,58 грн. Виходячи з мети відшкодування, передбаченого  статтею 117 Кодексу законів про працю України, яка полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, і які розумно можна було б передбачити, так, сама лише наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум, момент виникнення такого спору, прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника, істотність розміру недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника не впливають на розмір майнових втрат, яких зазнає працівник у зв`язку з простроченням розрахунку. Суд першої інстанції врахував, що при вирішенні питання слід враховувати такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно з середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Слід враховувати коефіцієнт істотності частки складових заробітної плати у порівнянні з середнім заробітком за час затримки розрахунку. Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 169% становить: 430,38    грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) х 169% = 727,34 грн.; 727,34 грн. х 15 (днів затримки розрахунку) = 10910,10 грн. Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 22,10% становить: 430,38    грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) х 22,10% = 95,11 грн.; 95,11 грн. х 76 (днів затримки розрахунку) = 7228,36 грн. Загалом середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку (з 14.10.2020 року по 28.10.2020 року) та додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020 року (з 14.10.2020 року по 28.12.2020 року) склало 18138,46 грн. Передбачена можливість зменшення судом суми стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням справедливого і розумного балансу між інтересами позивача і відповідача. Справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 03.08.2013 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07.11.2015 року до 13.10.2020 року службу в Національній поліції України, що підтверджено записами у трудовій книжці. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 12.10.2020 року № 277 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено за п. 7 ч. 1  ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»  (за власним бажанням, встановлено преміювання за жовтень 2020 року у розмірі 172,189 %, вказано, що невикористана частина щорічної відпустки за 2020 рік за фактично відпрацьований час складає: основної - 23 доби, додаткової - 2 доби. 
Згідно довідки від 07.04.2021 року № DG101AIUI2SMCI8R AT КБ «ПриватБанк» 29.10.2020 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , який відкритий у відділенні «Павлоградська філія» AT КБ «ПриватБанк» від ГУНП в Дніпропетровській області було перераховано грошові кошти в сумі 21265,47 гривень з призначенням виплати «зарплата».
Встановлено, що 10.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на адресу ГУНП в Дніпропетровській області щодо надання інформації по нарахуванню та виплати грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку. Листом від 26.11.2020 року №21/К-124 ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що за 25 діб невикористаної в році звільнення відпустки була нарахована компенсація в сумі 10887,56 грн., яка була виплачена 29.10.2020 року.
Встановлено, що начальником ГУНП в Дніпропетровській області було видано наказ від 28.12.2020 року №2278 «Про визначення персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням», визначено персональний перелік поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, відповідно до яких включено ОСОБА_1 було до персонального переліку поліцейських для встановлення доплати поліцейським, які залучались до заходів щодо забезпечення правопорядку і безпеки громадян під час дії карантину у серпні, вересні, жовтні 2020 року.
Згідно довідки від 07.04.2021 року № FR7DLHRSO0E6AA63 AT КБ «ПриватБанк» 30.12.2020 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , який відкритий у відділенні «Павлоградська філія» АТ КБ «ПриватБанк» від ГУНП в Дніпропетровській області було перераховано грошові кошти в сумі 7228,78 грн. з призначенням виплати «зарплата».
Позивач звернувся з заявою до ГУНП в Дніпропетровській області про надання інформації про вид виплати, яка була виплачена йому 30.12.2020 року. Листом від 05.03.2021 року №1/К-1077/103/05-2021 ГУНП в Дніпропетровській області повідомило, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 була виплачена додаткова доплата до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за серпень, вересень та жовтень 2020 року, яка була встановлена наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2020 року. 
Відповідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП від 03.06.2021 року №1234, при звільненні з 13.10.2020 оперуповноваженому Юр`ївського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП ОСОБА_1 нараховано 21589,32 грн., із них: грошове забезпечення за період з 01.10.2020 року по 13.10.2020 року (13 діб) у сумі 5478,89 грн.; індексація сум грошового забезпечення за період з 01.10.2020 по 13.10.2020 (14 діб) - 448,68 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 4774,19 грн.; грошова компенсація за невикористані 25 діб відпустки - 10887,56 грн., з нарахованих у жовтні 2020 року сум утримано податків та зборів у сумі 323,85 грн., у тому числі: 323,85 грн. - військовий збір, 3886,08 грн. - податок на доходи фізичних осіб; 3886,08 - компенсація податку на доходи фізичних осіб. Сума 21265,47 грн. перерахована на особовий банківський рахунок АТ «Приватбанк» 29 жовтня 2020 року.
Відповідно довідки УФЗБО ГУНП від 04.06.2021 №1239, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 430,38 грн. При розрахунку середньоденного розміру грошового забезпечення враховано, що за серпень розмір грошового забезпечення складав 13047,000 грн., за вересень 2020 року складав 13206,06 грн., при розрахунку грошового забезпечення враховано посадовий оклад, оклад за спец звання, надбавку за стаж служби в поліції, надбавку за таємність, премію. 13047,00 + 13206,06 / 61 день = 430,38 грн. Середньоденний розмір грошового забезпечення з урахуванням обов`язкових податків та зборів складає 423,92 грн. 
Відповідно довідки ГУНП в Дніпропетровській області від 03.06.2021 року №1235, згідно наказу ГУНП від 28.12.2020 року №2278, у грудні 2020 року оперуповноваженому Юр`ївського відділення поліції Павлоградського ВП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова доплата, визначена  постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375  за серпень, вересень, жовтень 2020 року.
Згідно частин 1, 2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення  визначає Міністр внутрішніх справ України.
          Згідно пунктів 7, 11,13, 15 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016  року № 260 грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання. Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць. При прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.
          Відповідно до пунктів 8 розділу ІІІ вищевказаного Порядку та умов, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
          Суд вказує, що посилання відповідача щодо того, що виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць тому ОСОБА_1 було виплачено належні суми при звільненні 29.10.2020 року, є хибною; норма пунктів 13, 14 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських регулює нарахування грошового забезпечення у тому числі щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць, працюючому поліцейському. Натомість Порядок передбачає розрахунок з звільненим поліцейським у день звільнення, без очікування настання 25 числа місяця. 
Передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства, виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При звільнені поліцейського зі служби в поліції розрахунок суми грошового забезпечення, яка підлягає відрахуванню за надмірно нараховану частину щорічної відпустки, здійснюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке отримав поліцейський за дні чергової відпустки.
Відповідач не заперечує, що за 25 діб невикористаної в році звільнення відпустки ОСОБА_1 була нарахована компенсація в сумі 10887,56 грн., яка була виплачена 29.10.2020 року.
Відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок з поліцейським Законом України «Про Національну поліцію», Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції не передбачено, отже, відповідальність за порушення термінів розрахунку з звільненим поліцейським та виплата середнього заробітку за час порушення термінів розрахунку повинна регулюватись загальними законодавчими нормами. 
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів компенсації за невикористану відпустку) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що встановлює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, а тому щодо них мають застосуватися положення Кодексу законів про працю України.
Отже, при вирішенні питання про виплату компенсації за час затримки розрахунку, слід керуватись загальними нормами Кодексу законів про працю України.
Згідно ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в  статті 116  цього Кодексу.
Відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. 
Отже, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Нормою статті 117 вищевказаного Кодексу передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, підставою для якої є факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника, установи, органу. Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти  усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення  згідно з умовами трудового договору і  відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством  для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем.
Для виплати роботодавцем, у даному випадку Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме, затримки виплати компенсації за невикористану відпуску, на час звільнення ОСОБА_1 зі служби, не обов`язково повинен був існувати спір щодо суми розрахунку або виплати/невиплати зобов`язання. 
Норма частини 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто середній заробіток  виплачується за час затримки розрахунку з звільненим працівником і не обов`язково має бути наявний пір щодо розміру належної при звільненні суми.
ОСОБА_1 звільнено зі служби 13.10.2020 року, 14.10.2020 року з ним не проведено остаточний розрахунок при звільненні. Обов`язок виплатити ОСОБА_1 недотриману суму грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористані відпустку при звільненні, виник 14.10.2020 року. Відповідачем було проведено виплату ОСОБА_1 належну суму 29.10.2020 року, тобто вина відповідача в несвоєчасній виплаті належних сум настає з 14.10.2020 року по 28.10.2020 року включно.
Відповідно довідки УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області від 04.06.2021 №1239, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 430,38 грн. При розрахунку середньоденного розміру грошового забезпечення враховано, що за серпень розмір грошового забезпечення складав 13047,000 грн., за вересень 2020 року складав 13206,06 грн., при розрахунку грошового забезпечення враховано посадовий оклад, оклад за спец звання, надбавку за стаж служби в поліції, надбавку за таємність, премію. 13047,00 + 13206,06 / 61 день = 430,38 грн.
Суд не ставить під сумнів правильність розрахунку середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 , оскільки такий обрахований, виходячи з двох повних робочих місяці, які відпрацював ОСОБА_1 , що передували місяцю звільнення. При розрахунку враховано усі складові грошового забезпечення, що виплачувались ОСОБА_1 - посадовий оклад, оклад за спец звання, надбавку за стаж служби в поліції, надбавку за таємність, премію.
Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно абз. 3 п. 2, п. 5, п. 8 до Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна  плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат у всіх випадках  збереження  середньої заробітної  плати  провадиться  виходячи  з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, ГУНП в Дніпропетровській області наведено середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 яке становить 430,38 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при визначені суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід враховувати наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем;  прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум  у строки, визначені  статтею 116 Кодексу. Необхідно брати до уваги наявність чи відсутність вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні, дату коли сума перестала бути оспорюванню та набула статусу остаточної до виплатити. 
Середній заробіток як компенсація за несвоєчасно виплачені суми при звільненні у частині компенсації за невикористану відпуску становить 6455,70 грн., що розраховується к 430,38 грн. *15 календарних днів (період 14.10.2020 року по 28.10.2020 року).
Суд апеляційної інстанції при вирішені спору керуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що якщо компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого  статтею 117 КЗпП України,  враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,  співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Середній заробіток як компенсацію за несвоєчасно виплачені суми при звільненні у частині компенсації за невикористану відпуску не слід зменшувати, оскільки роботодавцем ГУНП в Дніпропетровській області свідомо виплачено суму компенсації за невикористану відпуску при звільненні ОСОБА_1 невчасно, з затримкою. Більше того, сума середнього заробітку за час затримки при виплаті належних при звільненні сум є меншою за суму, яку своєчасно не виплачено. 
Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні (по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку) підлягають задоволенню та такий середній заробіток  за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 6455,70 грн. має бути стягнутий з відповідача. Сума визначна без відрахування, обов`язкових податків та зборів. 
Відповідно до пп.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України  загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього  Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені  статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Згідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.
У частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні (по виплаті додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах у період дії карантину за серпень, вересень та жовтень 2020) за період з 14 жовтня 2020 року по 30 грудня 2020 року позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 6  постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» установлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Доплати, визначені  пунктами 2  і  3  цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів. Рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій приватної форми власності прийняти рішення щодо встановлення доплати відповідно до пункту 1 цієї постанови за рахунок власних коштів.
Відповідно до п. 4 наказу МВС України від 03.06.2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину» персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу.
На виконання повноважень, визначених у дорученні Національної поліції України від 04.09.2020 року № 11253/09/29-2020 «Про організацію заходів, спрямованих на забезпечення встановлення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375», начальником ГУНП надано доручення від 26.06.2020 року №4647/103/01-2020 «Про організацію заходів, спрямованих на забезпечення встановлення додаткової доплати поліцейським, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375», відповідно до п. 1 якого керівникам структурних підрозділів апарату ГУНП, начальникам відділів, відділень поліції ГУНП, стройових та інших підрозділів, підпорядкованих ГУНП доручено сформувати списки на встановлення доплати підлеглим поліцейським, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням.
Наказом  ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2020 року №2278 «Про визначення персонального переліку поліцейських ГУНП в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням», пунктом 1 якого зобов`язано визначити персональний перелік поліцейських Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, відповідно до яких включено ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що такі додаткові виплати ОСОБА_1 встановлено 28.12.2020 року, тобто після його звільнення 13.10.2020 року, а отже, не входили у склад обрахованого грошового забезпечення, яке підлягало виплаті при звільненні. 
Як вже було вказано, 30.12.2020 року на поточний рахунок ОСОБА_1 , який відкритий у відділенні «Павлоградська філія» АТ КБ «ПриватБанк» від ГУНП в Дніпропетровській області було перераховано грошові кошти в сумі 7228,78 грн. 
Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Не передбачено, що додаткова доплата поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення в умовах карантину, є постійною доплатою та входить до складу грошового забезпечення. Навпаки, постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 та дорученням Національної поліції України від 04.09.2020 року № 11253/09/29-2020 не встановлено постійній виплати такої доплати, виплачується у межах наявних бюджетних асигнувань, не постійно та зрештою може не виплачуватись. Остаточне рішення щодо визначення персонального переліку поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім в граничному розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, приймає начальник ГУНП, в тому числі, але не виключно в межах видатків державного бюджету, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Суд апеляційної інстанції вказує, що, відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Для визначення суми заборгованістю підприємства чи установи перед звільнений та такою, що не була виплачена у момент звільнення, така сума повинна бути визначена на момент звільнення, повинна бути нарахованою та не виплаченою вчасно.  Для виплати роботодавцем, у даному випадку ГУНП в Дніпропетровській області, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме, затримки виплати додаткової виплати  поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення в умовах карантину, на час звільнення ОСОБА_1 зі служби повинна була бути нарахована. Тобто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні може бути виплачений  у разі коли при розрахунку існувала невиплачена сума. Позивачу додаткова виплата  як поліцейському, який працював в умовах карантину, була виплачена 30.12.2020 року, нарахована 28.12.2020 року. Відсутня відповідальність за своєчасну невиплату суми, яку на час звільнення і не треба було виплачувати. 
Не слід казати про відповідальність роботодавця у межах статей 116, 117 Кодексу законів про працю України за невиплату або затримку виплати суми, нарахованої під час звільнення, оскільки під час звільнення такої суми як нарахованої не було. Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про наявність невиплаченої позивачу належної суми додаткової виплати як поліцейському, який працював в умовах карантину станом на 14.10.2020 року.
При розрахунку з ОСОБА_1 відповідач не допустився протиправних дій щодо не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 13.10.2020 року по день фактичного розрахунку 30.12.2020 року, оскільки тільки 28.12.2020 року наказом  ГУНП в Дніпропетровській області №2278 визначено персональний перелік поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, відповідно до якого включено ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 31.03.2020 року у справі №540/1244/19, від 04.09.2020 року у справі № 260/348/19, від 15.10.2020 року у справі № 520/80/20. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.
Встановлено, що ОСОБА_1 здійснював судові витрати у вигляді сплати судового збору при поданні позову у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 07.04.2021 року № 96901. При поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1362,00 грн., згідно квитанції про сплату від 18.08.2021 року № 49625. 
Не передбачено повернення суми судового збору, сплачено при поданні апеляційної скарги , у разі відмови у задоволенні такої апеляційної скарги.
Суд першої інстанції здійснив розподіл судових витрат, сплачений позивачем за подання позовної заяви в сумі 400,24 грн. Проте з урахуванням часткового задоволення вимог позову, сума яка підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань складає 134,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог частково; апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області – задовольнити частково. 
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 року  в справі №160/5493/21 – скасувати.
Прийняти нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку із ОСОБА_1 при звільненні за період з 14.10.2020 року по 28.10.2020 року.
Стягнути з    Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні по виплаті грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку (з 14.10.2020 по 28.10.2020) у сумі 6455,70 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 134,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 40108866).
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова