КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

  Справа №367/4772/21                                                                             Головуючий у І інстанції Кравчук Ю.В.
  Провадження №22-ц/824/12581/2021                                                     Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:
 
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
            суддів:                                                           Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби, Міністерства фінансів України, треті особи: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Голова комісії з реорганізації Університету державної фіскальної служби України Якубівський Володимир Леонідович, про виконання умов трудового контракту,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом та просив суд зобов`язати Університет державної фіскальної служби України   виконати умови трудової угоди (контракту) від 01.09.2013 з працівником ОСОБА_1 щодо передачі у власність позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вжиття передбачених законодавством заходів з її приватизації сім`єю позивача; зобов`язати Міністерство фінансів України   та Університет державної фіскальної служби України передати до комунальної власності Ірпінської міської ради для подальшої її приватизації сім`єю позивача об`єкт державного житлового фонду, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Одночасно зі зверненням до суду з позовом, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить здійснення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких було пред`явлено позов.
Також ОСОБА_1 зазначав, що предметом спору у даній справі є зобов`язання відповідачів виконати умови трудового контракту з позивачем та передати об`єкт державного житлового фонду: квартиру АДРЕСА_1 , до комунальної власності Ірпінської міської ради. Зазначена квартира відноситься до державного житлового фонду, не є службовою і перебуває на балансі Університету державної фіскальної служби України і у сфері управління Міністерства фінансів України.
Факти невиконання вимог законодавства про приватизацію у Університету державної фіскальної служби України мали місце і раніше, так як відповідно до розпорядження КМУ від 11 листопада 2015 року №1184-р «Про утворення Університету державної фіскальної служби України» Національний університет державної податкової служби України реорганізовано, процедура реорганізації закінчена, разом з тим, державний житловий фонд під час проведення реорганізації університету не був переданий до Ірпінської міської ради, що є порушенням чинного законодавства.
Відповідно, позивач стверджує, що є обґрунтовані підстави вважати, що судове рішення по справі може бути не виконано після вступу його в силу, оскільки Університет державної фіскальної служби буде припинено (ліквідовано), а спірну квартиру під час проведення процедури реорганізації передадуть іншій особі, а не до комунальної власності Ірпінської міської ради, як це передбачено пп.2 п.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», про це свідчить позиція Міністерства фінансів України, викладена у листі №16030-04/1017 від 27.04.2021 та у наказі Міністерства фінансів України від 19.03.2021 №164 «Про деякі питання утворення Державного податкового університету».
На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , в якій проживає сім`я позивача; заборонити Університету державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 40233365), Голові комісії з реорганізації УДФСУ Якубівському Володимиру Леонідовичу, будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , в якій проживає сім`я позивача - ОСОБА_1 ; заборонити державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії/приймати будь-які рішення щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-яких змін стосовно припинення Університету державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 40233365).
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову не врахував всіх обставин, що мають значення для справи та дійшов передчасного висновку про недоведеність позивачем необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову.
Також в доводах апеляційної скарги, скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідачі ухиляються від виконання зобов`язання та не вживають заходів щодо передачі державного житла у комунальну власність під час процедури реорганізації, а навпаки демонструють намір проігнорувати вимоги закону та передати квартиру іншій особі.
Таким чином, існує реальна загроза невиконання зобов`язання у передбачений законом строк, а тому заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.
На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Міністерства фінансів України в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.
Додатково у поданому відзиві зазначає, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 19 березня 2021 року №164 утворено Державний податковий університет, шляхом злиття Університету державної фіскальної служби України та Державного навчально-наукової установи «Академія фінансового управління» та встановлено, що Державний податковий університет є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Університету та Академії. Відповідно до положень цивільного законодавства України право розпорядження майном є виключним правом власника.
Окрім того, доводи апеляційної скарги зводяться до викладу обставин, які вже зазначались скаржником як в позовній заяві, так і в заяві про забезпечення позову. Будь-яких інших підстав, які б свідчили про незаконність оскаржуваної ухвали суду скаржником в апеляційній скарзі не зазначено.
На підставі викладеного у відзиві, Міністерство фінансів України просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Також на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від Університету державної фіскальної служби України, однак під час судового розгляду судом було повернуто відзив без розгляду, у зв`язку з пропуском строку на подання відзиву та неповажністю причин пропуску такого строку.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Предтавники Університету державної фіскальної служби України - Малярчук Ю.І., Фокін Я.Ф. проти задоволення апеляційної скарги заперечували. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача у заяві про забезпечення позову щодо заборони державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії/приймати будь-які рішення щодо внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-яких змін стосовно припинення Університету державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ 40233365), не є співмірною із заявленими позивачем вимогами та не відповідає їм. Крім того, наказом Міністерства фінансів України від 19.03.2021 №164 «Деякі питання утворення Державного податкового університету» установлено правонаступника усього майна, всіх прав та обов`язків університету.
            Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.
  Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.
Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). 
Як вбачається з матеріалів справи, позовними вимогами є саме зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, спрямовані на виконання умов трудового договору та жодним чином не пов`язання з правомірністю набуття відповідачами у власність квартири, яку позивач просить передати йому у власність на підставі умов трудового договору.
Окрім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачами вчиняються якісь дій спрямовані на відчуження квартири, вибуття її з власності відповідачів тощо, які б могли б утруднити виконання можливого рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову була постановлена з дотриманням порушенням норм процесуального права, а тому не може бути скасована судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, відповідно  ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 375, 382, 383, 384 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 02 липня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби, Міністерства фінансів України, треті особи: Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Голова комісії з реорганізації Університету державної фіскальної служби України Якубівський Володимир Леонідович, про виконання умов трудового контракту залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.
            Повне судове рішення складено 27 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: