ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/18288/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Разіної Т.І. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 04.10.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА»
на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 (повний текст складено 09.06.2021)
у справі №910/18288/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» 
до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»
про стягнення 856  660,62 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою (із урахуванням заяви про зміну підстав позову та збільшення розміру позовних вимог від 07.12.2020) про стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (далі, відповідач) 698  578,31 грн основної заборгованості, 44  296,41 грн 3% річних, 64  885,42 грн інфляційних втрат та штрафу у розмірі 48  900,48 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором купівлі-продажу №УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018,  внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 позовні вимоги задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» борг у розмірі 698 578,31 грн, 3% річних у розмірі 43 935,21 грн, інфляційні у розмірі 64 885,42 грн, судовий збір у розмірі 12  110,98 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24  693,39 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем надано всі необхідні докази на підтвердження факту поставки товару відповідачу згідно Договору купівлі-продажу №УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018 на загальну суму 698  578,31 грн, водночас, відповідачем у встановлені вказаним договором строки не здійснено оплату за отриманий товар у повному обсязі, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача основної заборгованості за договором у розмірі 698  578,31 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача позивач правомірно на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нарахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 64  885,42 грн за загальний період прострочення з 22.05.2018 по 05.11.2020 та 3% річних на суму 43  935,21 грн (позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на вказану суму, оскільки позивачем неправильно визначено період прострочення за накладною №РН-0001554 від 07.08.2018, а тому необґрунтовано завищено розмір 3% за період прострочення оплати цієї поставки). Водночас, суд відмовив у стягненні з відповідача 48  900,00 грн штрафу на підставі пункту 7.3. Договору, застосувавши за заявою відповідача до вимог про стягнення штрафу спеціальний строк позовної давності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 05.07.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті) Державне підприємство «Завод 410 ЦА» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 в частині задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» та стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» боргу у розмірі 698 578,31 грн, 3% річних у розмірі 43 935,21 грн, інфляційних у розмірі 64 885,42 грн, судового збору у розмірі 12 110,98 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 693,39 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України виконання позивачем умов договору поставки належним чином та прийняття (отримання) відповідачем товару в кількості та якості у розумінні приписів статей 673, 674 Цивільного кодексу України;
- матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що товар, поставлений відповідачу згідно Договору, пройшов відповідний внутрішній технічний контроль при прийманні товару за кількістю та якістю, в тому числі акту про фактичну якість та комплектність отриманої продукції у відповідності до пунктів 6, 29 Інструкції №П-7 від 15.04.1966 «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения товаров народного потребления по качеству». Таким чином, оскільки згідно пункту 4.1. Договору 100% оплата товару проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», протягом та 14-ти та 15-ти банківських днів після проходження контролю, за відсутності доказів проходження товаром процедури вхідного контролю у відповідача були відсутні підстави для виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар;
- враховуючи відсутність підстав для виконання зобов`язань покупця в частині здійснення оплати за товар, відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, оскільки позивачем не доведено прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання;
- заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не містила належного обґрунтування суми понесених позивачем витрат, а із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною). 
У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

06.08.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив суд відмовити у її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до наступного:
- відповідач прийняв поставлений товар за Договором, підписав відповідні видаткові накладні, а також не заявив жодних претензій до позивача із приводу поставленого товару;
- покупець не висував жодних вимог з приводу неотримання передбачених договором документів, жодного розумного строку на їх подання не встановлював і не відмовлявся від прийняття такого товару та від договору купівлі-продажу, що свідчить про абсолютне прийняття поставлено товару і за якістю, і за кількістю, і за всіма іншими вимогами. 
- щодо тверджень скаржника про ненастання строку оплати у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження здійснення та проходження вхідного контролю, позивач звернув увагу на постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №910/16199/18, прийняту за аналогічних обставин справи, у якій касаційний суд дійшов висновку про те, що строк на оплату за поставлений товар розпочинається одразу після прийняття продукції, без застосування 20-денного терміну, передбаченого  Інструкцією №П-7;
- доводи скаржника щодо безпідставності стягнення із нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не ґрунтуються на чинному законодавстві та суперечать усталеній судовій практиці. Скаржником не надано суду доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката.
Водночас, у відзиві позивач повідомив суд апеляційної інстанції про те, що орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу становить 5 000,00 грн та у випадку проведення судового засідання додатково 3  000,00 грн, про що буде подана відповідна заява у передбаченому законом порядку. 
06.08.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 8 000,00 грн зазначених витрат. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до вищевказаної заяви долучено наступні документи: 
- копію рахунку-фактури №СФ-0000129 від 03.08.2021;
- копію платіжного доручення №8226 від 03.08.2021;
- копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000129 від 03.08.2021;
- копію Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000129 від 03.08.2021);
- копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021;
- копію Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021;
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №864;
- копію ордеру №1036503.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» у справі №910/18288/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству «Завод 410 ЦА», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 18  166,48 грн.
26.07.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №1520 від 23.07.2021 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 18  166,48 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 поновлено Державному підприємству «Завод 410 ЦА» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 на час апеляційного оскарження, призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 на 07.09.2021.
У зв`язку із сімейними обставинами судді Разіної Т.І., судове засідання, призначене на 07.09.2021, не відбулося.
Згідно наказу голови Північного апеляційного господарського суду №542-В від 08.09.2021 головуючий суддя у справі Михальська Ю.Б. у період з 13.09.2021 по 17.09.2021 перебувала у щорічній основній відпустці.
Згідно наказу голови Північного апеляційного господарського суду №547-В від 10.09.2021 суддя Разіна Т.І. у період з 13.09.2021 по 17.09.2021 перебувала у щорічній основній відпустці.
Після виходу з відпусток суддів Михальської Ю.Б. та Разіної Т.І. ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 призначено до розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 на 04.10.2021.
У судовому засіданні 04.10.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 04.10.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив залишити оскаржене рішення суду без змін, підтримав свою заяву про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8  000,00 грн, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. 
Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Заяву позивача про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8  000,00 грн просив залишити без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

04.04.2018 між Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу №УМТЗ-18-128/3 (далі, Договір), згідно з пунктом 1.1. якого продавець зобов`язується протягом строку дії Договору поставити покупцю товари, зазначені в пункті 1.3 цього Договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.
Відповідно до пункту 1.3. Договору найменування товару: радіоелектронне обладнання, Код ДК 021:2015 - 34741000-3 «Обладнання для повітряних летальних апаратів».
Загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає: 19  008,00 грн, у тому числі ПДВ 20%: 3 168,00 грн (пункт 3.1. Договору).
Як встановлено у пункті 4.1. Договору, розрахунки проводяться наступним шляхом:
-          покупець направляє постачальнику (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного договору.
-          постачальник передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції.
-          покупець згідно рахунку в рамках Специфікацій (Додатків), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо.
За приписами пунктів 5.1. - 5.6. Договору строк поставки партії товару буде вказано в кожній Специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Умови поставки товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою Покупця, переданою факсимільним зв`язком, або електронною поштою у рамках Специфікацій, яка є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Специфікації). Постачальник здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості на товар). Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів.
Пунктом 7.3. Договору передбачено, що за прострочення виконання зобов`язань за Договором понад тридцять днів з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.
Цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами (пункт 10.1. Договору).
У подальшому сторонами Договору неодноразово укладалися Додаткові угоди до Договору, якими  вносилися зміни у пункт 3.1. Договору щодо ціни Договору, а саме: №1 від 03.05.2018, № 2 від 21.05.2018, № 3 від 04.06.2018, № 4 від 06.06.2018, № 5 від 11.06.2018, №6 від 01.10.2018, № 7 від 18.11.2018.
На виконання умов Договору сторонами було підписано ряд Специфікацій, а саме: №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8.
У Специфікації №1 умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», з відстрочкою платежу 15 банківських днів.
Специфікаціями №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», з відстрочкою платежу 14 банківських днів.
На підтвердження виконання умов Договору щодо поставки товару позивач надав суду видаткові накладні №РН-0000751 від 25.04.2018 на суму 19  008,00 грн, №РН-0000943 від 31.05.2018 на суму 18  241,22 грн, № РН-0000998 від 08.06.2018 на суму 17  435,40 грн, №РН-0001023 від 11.06.2018 на суму 27  169,52 грн, №РН-0001047 від 13.06.2018 на суму 4978,51 грн, №РН-0001371 від 16.07.2018 на суму 11 840,64 грн, №РН-0000970 від 04.06.2018 на суму 58  016,59 грн, № РН-0000984 від 06.06.2018 на суму 8836,18 грн, №РН-0001024 від 11.06.2018 на суму 5216,58 грн, №РН-0001048 від 13.06.2018 на суму 10  578,41 грн, №РН-0001521 від 03.08.2018 на суму 35  439,89 грн, №РН-0001554 від 07.08.2018 на суму 70  879,78 грн, №РН-0001026 від 11.06.20148 на суму 9471,26 грн, №РН-0000945 від 31.05.2018 на суму 1037,71 грн, №РН-0000999 від 08.06.2018 на суму 14    960,36 грн, № № РН-0001025 від 11.06.2018 на суму 856,10 грн, №0001089 від 18.06.2018 на суму 879,36 грн, № РН-0001215 від 03.07.2018 на суму 684,11 грн, №РН-0001276 від 06.07.2018 на суму 131,62 грн, №РН-0001522 від 03.08.2018 на суму 274,34 грн, № РН-0001466 від 27.07.2018 на суму 29    232,00 грн, №РН-0001668 від 20.08.2018 на суму 2720,06 грн, № РН-0001710 від 23.08.2018 на суму 1877,47 грн, №РН-0001707 від 23.08.2018 на суму 1446,54 грн, №РН-0001748 від 29.08.2018 на суму 1425,20 грн, №РН-0001855 від 14.09.2018 на суму 1644,53 грн, №РН-0002021 від 05.10.2018 на суму 759,35 грн, №РН-0001749 від 29.08.2018 на суму 3534,84 грн, №РН-0001856 від 14.09.2018 на суму 856,93 грн, №РН-02242 від 20.11.2018 на суму 188,32 грн, №РН-001896 від 29.10.2018 на суму 206  473,94 грн, №РН-0000167 від 19.02.2019 на суму 117  996,72 грн, №РН-0000688 від 18.04.2018 на суму 5587,44 грн, №РН-0000690 від 18.04.2018, №0000439 від 04.04.2018 на суму 5587,44 грн.
Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначав, що відповідач не здійснив оплату поставленого позивачем товару за Договором у повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг перед позивачем у розмірі 698  578,31 грн. Окрім того, у зв`язку з простроченням відповідача позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 44  296,41 грн, інфляційні втрати у розмірі 64  885,42 грн та штраф у розмірі 48  900,48 грн.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначав, що у нього відсутні підстави для здійснення оплати у зв`язку з відсутністю доказів проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, а також порушення позивачем умов Договору в частині ненадання обов`язкових документів, які підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника та доказів надходження таких документів покупцю. 
          
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.
Відповідно до  статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 
Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. 
Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Як підтверджується матеріалами справи, а саме наданими позивачем копіями видаткових накладних №РН-0000751 від 25.04.2018 на суму 19  008,00 грн, №РН-0000943 від 31.05.2018 на суму 18  241,22 грн, № РН-0000998 від 08.06.2018 на суму 17  435,40 грн, №РН-0001023 від 11.06.2018 на суму 27  169,52 грн, №РН-0001047 від 13.06.2018 на суму 4978,51 грн, №РН-0001371 від 16.07.2018 на суму 11 840,64 грн, №РН-0000970 від 04.06.2018 на суму 58  016,59 грн, № РН-0000984 від 06.06.2018 на суму 8836,18 грн, №РН-0001024 від 11.06.2018 на суму 5216,58 грн, №РН-0001048 від 13.06.2018 на суму 10  578,41 грн, №РН-0001521 від 03.08.2018 на суму 35  439,89 грн, №РН-0001554 від 07.08.2018 на суму 70  879,78 грн, №РН-0001026 від 11.06.20148 на суму 9471,26 грн, №РН-0000945 від 31.05.2018 на суму 1037,71 грн, №РН-0000999 від 08.06.2018 на суму 14    960,36 грн, № № РН-0001025 від 11.06.2018 на суму 856,10 грн, №0001089 від 18.06.2018 на суму 879,36 грн, № РН-0001215 від 03.07.2018 на суму 684,11 грн, №РН-0001276 від 06.07.2018 на суму 131,62 грн, №РН-0001522 від 03.08.2018 на суму 274,34 грн, № РН-0001466 від 27.07.2018 на суму 29    232,00 грн, №РН-0001668 від 20.08.2018 на суму 2720,06 грн, № РН-0001710 від 23.08.2018 на суму 1877,47 грн, №РН-0001707 від 23.08.2018 на суму 1446,54 грн, №РН-0001748 від 29.08.2018 на суму 1425,20 грн, №РН-0001855 від 14.09.2018 на суму 1644,53 грн, №РН-0002021 від 05.10.2018 на суму 759,35 грн, №РН-0001749 від 29.08.2018 на суму 3534,84 грн, №РН-0001856 від 14.09.2018 на суму 856,93 грн, №РН-02242 від 20.11.2018 на суму 188,32 грн, №РН-001896 від 29.10.2018 на суму 206  473,94 грн, №РН-0000167 від 19.02.2019 на суму 117  996,72 грн, №РН-0000688 від 18.04.2018 на суму 5587,44 грн, №РН-0000690 від 18.04.2018, №0000439 від 04.04.2018 на суму 5587,44 грн, позивачем згідно умов Договору було поставлено відповідачу  товар на загальну суму 698  578,31 грн. Ці документи оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін.
Відповідач у свою чергу фактично отримання товару за вказаними накладними не заперечував, однак під час розгляду справи судом першої інстанції вказував, що частина зазначених накладних складена за іншими договорами №УМТЗ-17/199/2 від 25.09.2017 та №УМТЗ-18-156/2 від 07.05.2018.
Як вірно встановив суд першої інстанції, серед вищеперелічених видаткових накладних дійсно наявні такі, в яких міститися посилання на договір №УМТЗ-17/199/2 від 25.09.2017 (№ РН-0000943 від 31.05.2018, № РН-0000998 від 08.06.2018, № РН-0001023 від 11.06.2018, № РН-0001047 від 13.06.2018, № РН-0001371 від 16.07.2018, № РН-0000970 від 04.06.2018, № РН-0000984 від 06.06.2018, № РН-0001024 від 11.06.2018, № РН-0001048 від 13.06.2018, № РН-0001521 від 03.08.2018, № РН-0001554 від 07.08.2018, № РН-0001026 від 11.06.2018, № РН-0000945 від 31.05.2018, № РН-0000999 від 08.06.2018, № РН-0001025 від 11.06.2018, № 0001089 від 18.06.2018, № РН-0001215 від 03.07.2018, № РН-0001276 від 06.07.2018) та на договір №УМТЗ-18-156/2 від 07.05.2018 (видаткова накладна № РН-0001466 від 27.07.2018).
Однак, суд правомірно взяв до уваги твердження позивача про помилкове зазначення вказаних договорів замість Договору №УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018, який є підставою позову в даній справі, оскільки відповідач долучив до матеріалів справи відповідний договір зі специфікацією, у якій відсутні деякі позиції за спірними накладними та відрізняється вартість товару.
Крім того, найменування та вартість зазначеного у спірних накладних товару відповідає специфікаціям саме до Договору №УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018.
Зазначених обставин відповідач належними доказами не спростував та не заперечив, в апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції в цій частині відповідачем не оскаржуються.
Отже, колегія суддів приймає усі вказані вище видаткові накладні як докази поставки товару відповідачу за Договором №УМТЗ-18-128/3 від 04.04.2018.
Також на підтвердження позовних вимог позивачем подано рахунки-фактури та експрес-накладні ТОВ «Нова пошта» щодо відправки товару на адреси відповідача. 
Крім того, повноваження осіб Марченка О.О., Трофімова О.С. та Димнікова В.В. на приймання поставленого товару від імені Державного підприємства «Завод 410 ЦА» підтверджуються довіреностями на отримання матеріальних цінностей.
Однак, як підтверджується матеріалами справи, незважаючи на отримання товару, всупереч умовам Специфікацій №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 щодо строку його оплати, відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі на суму 698  578,31 грн.
За змістом статей 691, 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно абзацу 1 частини  1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовами Специфікації №1 до Договору сторони погодили, що 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 15 банківських днів.
Специфікаціями №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8 умови оплати визначено так: 100% оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 14 банківських днів.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У силу приписів статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вірно встановив суд першої інстанції та не спростовано відповідачем, незважаючи на отримання від позивача товару на підставі вищеперелічених видаткових накладних, всупереч умовам Специфікацій щодо строку оплати, відповідач не розрахувався з позивачем за придбаний на суму 698  578,31 грн товар.
Стосовно доводів скаржника про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання позивачем умов договору поставки належним чином колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Умовами пунктів 2.1., 2.2. Договору передбачено, що продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСТам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановленим для цієї групи товарів. Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим Договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК)), підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ, або ін., видаткову накладну, податкову накладну. 
Згідно зі статтею 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
Відповідно до пункту 6.1.2. Договору покупець зобов`язаний приймати поставлені товари згідно з умовами цього договору.
Зі змісту наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що представник відповідача прийняв товар без застережень щодо відсутності документів, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до позивача щодо ненадання (надання не у повному обсязі) документів на поставлений товар.
Скаржник в апеляційній скарзі також посилається на умови специфікацій №1-№8 та статтю 530 Цивільного кодексу України, вказуючи, що в матеріалах справи відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю, у тому числі акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, а тому строк виконання зобов`язання відповідача з оплати товару не настав.
Вказані доводи скаржника колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 674 Цивільного кодексу України).
Згідно з умовами пункту 2.5. Договору у випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні або в період гарантійного строку вимогам, передбаченим пунктом 2.1 цього Договору, або поставки не укомплектованих товарів покупець направляє повідомлення продавцю про направлення уповноваженого представника для складання акту рекламації.
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано суду ні доказів виявлення невідповідності поставленого позивачем товару вимогам законодавства та Договору, ні доказів повідомлення позивача про будь-які невідповідності товару з дати його поставок позивачем відповідачу до дати прийняття судом оскаржуваного в даній справі рішення.
Згідно абзацу 2 частини  1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Вхідний контроль, про проведення якого зазначено у специфікаціях та на нездійснення якого посилається скаржник, мав проводитись саме відповідачем, при цьому, умовами Договору не встановлений термін його проведення.
За приписами пункту 6 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 (далі, Інструкція П-7), приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача при міжміських поставках не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.
Пунктом 10 Інструкції П-7 визначено, що приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена в установлені терміни.
Таким чином, пунктом 6 Інструкції визначено термін, в межах та протягом якого одержувач продукції при міжміських поставках зобов`язаний прийняти продукцію за якістю і комплектністю - не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту.
Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вхідний контроль при отриманні продукції (приймання продукції за якістю) проводився не в день отримання  продукції на складі Нова Пошта, а на 20-й день після видачі продукції органом транспорту, або в іншу дату протягом 20 днів (карток вхідного контролю, актів приймання продукції, тощо).
Отже, датою виконання позивачем обов`язку щодо поставки товару за спірними накладними є дата передачі товарів відповідачу. При цьому, з огляду на відсутність у Договорі умов щодо терміну, в який відповідач повинен провести вхідний контроль товарів, такий товар, враховуючи умови Специфікацій №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, мав бути оплачений протягом 15-ти  та 14-ти банківських днів з дня його поставки, висновки суду із приводу чого є обґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату прийняття судом рішення у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем становила 698 578,31 грн, а строк виконання зобов`язання з оплати є таким, що настав. Відтак, є вірним висновок місцевого господарського суду, зроблений на підставі наявних у справі доказів, про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в частині стягнення основного боргу.
Документів, які б підтверджували безпідставність нарахування основного боргу у сумі 698 578,31 грн, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, скаржником суду не надано.
Разом з тим, із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем було нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 44  296,41 грн та інфляційні втрати у розмірі 64  885,42 грн за загальний період прострочки з 22.05.2018 по 05.11.2020.
За статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
На підставі вищевикладених положень законодавства та Договору, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, колегією суддів було встановлено обґрунтованість та правильність нарахування сум інфляційних втрат у розмірі 64  885,42 грн та 3% річних у розмірі 43  935,21 грн, оскільки позивачем неправильно визначено період прострочення за накладною №РН-0001554 від 07.08.2018, а тому необґрунтовано завищено розмір 3% за період прострочення оплати цієї поставки.
Позивачем також був заявлений до стягнення із відповідача штраф у розмірі 48  900,00 грн на підставі пункту 7.3. Договору.
У цій частині (про стягнення штрафу) суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, застосувавши за заявою відповідача наслідки спливу спеціального строку позовної давності.
Рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині не переглядається.
Отже, позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, висновки суду першої інстанції із приводу чого є правомірними.
Крім цього, відповідач, подаючи апеляційну скаргу, оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині стягнення із нього витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 24  693,39 грн.
Скаржник зазначає, що заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не містила належного обґрунтування суми понесених позивачем витрат, а із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною). 
Із приводу вказаних доводів скаржника колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 123, частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктом 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що 07.05.2019 між Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» (Адвокатське бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (Клієнт) було укладено договір-доручення про надання правової допомоги б/н, відповідно до якого предметом договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваним, невизнаних його прав та законних інтересів.
Згідно з пунктом 4.2. вказаного договору гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється актом приймання-передачі наданої правової допомоги.
На підтвердження виконання робіт, обумовлених договором-доручення про надання правової допомоги б/н від 07.05.2019, Адвокатським Бюро «Сергія Жечева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» було складено акти приймання-передачі №ОУ-0000П192 від 29.12.2020 на суму 11  200,00 грн, №ОУ-0000041 від 02.02.2021 на суму 3000,00 грн,  №ОУ-0000054 від 17.03.2021 на суму 3000,00 грн, №ОУ-0000068 від 22.04.2021 на суму 3000,00 грн, №ОУ-0000081 від 29.04.2021 на суму 3000,00 грн, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.
Відповідно до вказаних актів, загальна вартість робіт (послуг) становить 26  200,00 грн, а саме: підготовка позовної заяви - 6 400,00 грн (8 год), підготовка відповіді на відзив - 4  800,00 грн (6 год), участь представника в судових засіданнях 15.02.2021, 17.03.2021, 12.04.2021, 28.04.2021, 31.05.2021 - 3  000,00 грн кожне засідання, які були сплачені клієнтом на рахунок адвокатського бюро у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №7748 від 29.12.2020, №7918 від 02.03.2021, №7968 від 17.03.2021, №8020 від 22.04.2021, №8051 від 29.04.2021.
Повноваження адвоката Жечева С.О. підтверджені ордером серії ЗП №105094 від 07.05.2019, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вказані докази є достатніми та підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у справі на зазначену ним суму 26  200,00 грн.
Відповідач, у свою чергу, просив відмовити у задоволенні вказаних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки з поданих позивачем документів не вбачається, що заявлені витрати мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим.
Частиною 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, у розумінні частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно за клопотанням іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Дослідивши доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що із наданих позивачем документів не вбачалось, що заявлені витрати (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мали характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, колегія суддів зазначає, що такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, у той час, як позивачем доведено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. 
При цьому, в апеляційній скарзі відповідачем не зазначено, до яких об`єктивних та обґрунтованих сум, на його думку, необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу та конкретного їх обґрунтування, а також не надано розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак, апеляційний господарський суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку підлягає відшкодуванню у розмірі 24  693,39 грн, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України та часткове задоволення позовних вимог у даній справі.
Водночас, як вже було зазначено вище, 06.08.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій останній просить стягнути з відповідача 8 000,00 грн зазначених витрат, понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи заяв позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та заслухавши заперечення відповідача,  враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Так, у відповідності до вищевикладених правових норм, позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до суду 06.08.2021, було повідомлено суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача становить 5 000,00 грн та 3  000,00 грн за кожне судове засідання, про що буде подана відповідна заява у передбаченому законом порядку. 
За змістом статті 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Як уже зазначалося вище, згідно статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Колегія суддів зазначає, що позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат, які сплачені за надання професійної правничої допомоги адвокату Жечеву Сергію Олександровичу, позивачем до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу долучено наступні документи: копію рахунку-фактури №СФ-0000129 від 03.08.2021; копію платіжного доручення №8226 від 03.08.2021; копію Акту приймання-передачі №ОУ-0000129 від 03.08.2021; копію Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (Додаток №1 до Акту приймання-передачі №ОУ-0000129 від 03.08.2021); копію Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021; копію Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №864; копію ордеру №1036503.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, колегією суддів встановлено, що згідно Додаткової угоди №1 від 01.02.2021 до Договору-доручення, підготовка, зокрема, відзиву, в незалежності від витраченого часу, за один документ має вартість 5 000,00 грн, участь та представництво адвокатом інтересів клієнта у судовому засіданні по справі незалежно від тривалості судового засіданні (незалежно від того, чи відбулося судове засідання, чи ні) за одне засідання у місті Запоріжжі складає 3  000,00 грн, за межами міста Запоріжжя - 4  000,00 грн.
Актом приймання-передачі №ОУ-0000129 від 03.08.2021 із доданими до нього розрахунками суми гонорару підтверджується, що виконавцем (Адвокатським Бюро) були проведені такі роботи (надані такі послуги) по Договору №б/н від 01.02.2021, як підготовка відзиву на апеляційну скаргу у справі №910/18978/20, вартість якої склала 5 000,00 грн, участь представника у судовому засіданні 07.09.2021 - 3  000,00 грн. 
Колегією суддів враховано те, що судове засідання, призначене у справі на 07.09.2021, не відбулося, однак, враховуючи умови Договору та Додаткової угоди №1 щодо вартості участі представника позивача в одному судовому засіданні, явку представника позивача у судове засідання 04.10.2021, на підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження надання адвокатом Жечевим Сергієм Олександровичем для позивача у даній справі послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між сторонами розмірі на загальну суму 8 000,00 грн.
Письмових клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у відповідності до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України відповідачем заявлено не було.
Водночас, заперечення щодо неспівмірності наданих адвокатом послуг зі складністю справи і витраченим адвокатом часом були висловлені відповідачем у судовому засіданні 04.10.2021.
Із приводу вказаних заперечень колегія суддів зазначає, що такі доводи, аналогічно із запереченнями скаржника щодо висновків суду першої інстанції про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, у той час, як позивачем доведено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість. 
За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи рівень складності справи та обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, подання позивачем відзиву на апеляційну скаргу, участь представника позивача в одному судовому засіданні, здійснивши оцінку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, дійшла висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження понесення ним під час апеляційного перегляду справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 8  000,00 грн, що, на переконання колегії суддів, є розумним розміром витрат позивача на послуги адвоката у даній справі.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на правову допомогу під час апеляційного перегляду справи покладаються на відповідача у загальному розмірі 8 000,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість  позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Завод 410 ЦА» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 126, 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/18288/20 залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Державне підприємство «Завод 410 ЦА».
Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (пр-т Повітрофлотський, 94, м. Київ, 03151; код ЄДРПОУ 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (вул. Грязнова, буд. 4-А, м. Запоріжжя, 69002; код ЄДРПОУ 24510970) 8  000 (вісім тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.
Матеріали справи №910/18288/20 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                Т.І. Разіна