ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року 
м. Черкаси

Справа № 712/5897/21		
Провадження № 22-ц/821/1728/21		
Категорія: 305010900 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Захарченко А.Д.

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 
представник позивача - адвокат Плясов Артем Сергійович
відповідач – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Плясова Артема Сергійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ТДВ «СК «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 5 листопада 2020 року по проспекту Хіміків, 6 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Богдан 211120, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого належний позивачці транспортний засіб зазнав технічних ушкоджень. 
ОСОБА_1 зазначає, що між нею та відповідачем у даній справ ТДВ «СК «Кредо» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту МініКаско №АМКМ-0046/20 від 13 травня 2020 року, який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.
Позивачка вказує, що листом ТДВ «СК «Кредо» № 4132 від 27 грудня 2020 року їй було відмовлено у здійсненні виплати належного страхового відшкодування на підставі п.п. 17.5 та 18.1.5 Договору.
Вважаючи таку відмову страховика неправомірною ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до довідки про ДТП №3020311386744716 огляд водія застрахованого транспортного засобу, на предмет алкоголю, наркотичного, токсичного чи будь-якого іншого сп`яніння не проводився, у зв`язку із відсутністю у останнього ознак такого сп`яніння. 
Крім того, органами Національної поліції не складалася постанова про притягнення водія до адміністративної відповідальності водія за ст. 130 КУпАП, що додатково свідчить про відсутність ознак сп`яніння у водія.
Позивачка вказує, що розмір матеріального збитку, завданого їй, як власнику автомобіля Богдан 211120, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 5 листопада 2020 року становить 22701, 22 грн., який зменшується на розмір франшизи 1000 грн. (22701,22 грн.-1000 грн.=21701,22 грн.) згідно авто товарознавчого дослідження №05/21 від 04 лютого 2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 .
Посилаючись на викладене, позивачка ОСОБА_1 змушена була звертатися із відповідним позовом до суду та просила постановити судове рішення, яким стягнути із ТДВ «СК «Кредо» на її користь страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту МініКаско №АМКМ-0046/20 від 13 травня 2020 року у розмірі 21 701,22 грн., 1800,00 грн. – вартість проведення незалежного товарознавчого дослідження автомобіля та сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що з огляду на допущене з боку страхувальника порушення умов договору страхування, передбачених п.п.16.2.7, 17.5 договору, а саме: після настання події, яка має ознаки страхового випадку, передбаченого п.9 цього договору страхувальник (водій транспортного засобу) зобов`язаний негайно пройти медичний огляд для встановлення наявності/відсутності ступеня алкогольного, наркотичного токсичного чи іншого сп`яніння водія, який керував застрахованим ТЗ у момент ДТП, що позбавило страховика можливості з`ясувати істотні обставини події, яка має ознаки страхового випадку, суд дійшов висновку, що відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є правомірною та залишив позовні вимоги без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 19 серпня 2021 року, представник позивача  ОСОБА_1 – адвокат Плясов А.С. вважаючи, що оскаржуване рішення є таким, що постановлене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого спору по суті, при невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, просив апеляційний суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що оскільки органами Національної поліції України, які прибули на місце настання дорожньо-транспортної пригоди, не було встановлено жодних ознак алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь-якого іншого сп`яніння у водія автомобіля Богдан 211120 д.н.з НОМЕР_1 , підстав для проходження останнім медичного огляду у відповідних закладах здоров`я не виникло, що підтверджується довідкою про ДТП №3020311386744716, що також підтверджує і відсутність оформлення органами Національної поліції України постанови про притягнення ОСОБА_3 – водія даного транспортного засобу, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Перед водієм зазначеного транспортного засобу стояв вибір покинути місце настання ДТП задля можливості негайного проходження медичного огляду та нести адміністративну відповідальність про невиконання вимог водіями про зупинку, передбачену ст. 122-2 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості належним чином виконати умови п. 17.5 Договору добровільного страхування наземного транспорту МініКаско №АМКМ-0046/20 від 13 травня 2020 року, проте, при розгляді справи суд першої інстанції не дав даним обставинам належної оцінки.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому ТДВ «СК «Кредо» 13 вересня 2021 року, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2021 року залишити без змін.
Відзив обґрунтовано тим, що доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, були досліджені судом першої інстанції. Також звертає увагу колегії суддів на те, що посилання представника позивача, що згідно довідки про ДТП №3020311386744716 огляд водія застрахованого транспортного засобу на предмет алкогольного, наркотичного, токсичного чи будь-якого іншого сп`яніння не проводився у зв`язку з відсутністю в останнього ознак такого сп`яніння, не можуть прийматися до уваги, оскільки за виплатою страхового відшкодування позивач звертається на підставі умов укладеного між позивачем та відповідачем договору страхування, в якому сторони узгодили всі права та обов`язки, виконання яких є обов`язковим для сторін.

Фактичні обставини справи 

13 травня 2020 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту МініКаско №АМКМ-0046/20, за яким позивачем було застраховано транспортний засіб Богдан 211120, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.6).
05 листопада 2020 року о 17 год. 00 хв. в м. Черкаси по проспекту Хіміків, 6, водій ОСОБА_3 , керуючи застрахованим автомобілем, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_4 ) під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України. 
Внаслідок зазначеної ДТП належний позивачу транспортний засіб Богдан 211120 зазнав технічних ушкоджень.
06 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача з повідомленням про настання ДТП, було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та отримано заяву на виплату страхового відшкодування.
06 листопада 2020 року позивачка звернулась до відповідача із заявою з детальним описом обставин, при яких стався страховий випадок, та надала відповідачеві інші документи, що необхідні для вирішення питання про здійснення страхової виплати.
Листом від 27 листопада 2020 року за вих. №4132 ТДВ «СК «Кредо» повідомило позивачку ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування через порушення страхувальником п.п.17.5, 18.1.15, 18.1 договору страхування, відповідно до якого страхувальник (водій транспортного засобу) зобов`язаний негайно пройти медичний огляд для встановлення наявності/відсутності та ступеня алкогольного, наркотичного токсичного чи іншого сп`яніння водія, який керував застрахованим ТЗ у момент ДТП і одержати у медичному закладі копію медичного висновку встановленої форми. Пунктом 18.1.5 розділу 18 договору страхування передбачено, що для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен подати страховикові документи, серед яких обов`язковим для подання є медичний висновок про наявність/відсутність та ступень алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння у водія, який керував застрахованим транспортним засобом у момент ДТП.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Плясова А.С. підлягає відхиленню, виходячи із наступного. 

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Судом встановлено, що 13 травня 2020 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту МініКаско №АМКМ-0046/20, за яким позивачем було застраховано транспортний засіб Богдан 211120, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .
05 листопада 2020 року о 17 год. 00 хв. в м. Черкаси по проспекту Хіміків, 6, водій ОСОБА_3 , керуючи застрахованим автомобілем, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103 д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_4 ) під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду, чим порушив п. 12.1, 13.1 ПДР України, внаслідок чого належний позивачці ОСОБА_1 транспортний засіб Богдан 211120 зазнав технічних ушкоджень.
06 листопада 2020 року позивачка звернулась до відповідача з повідомленням про настання ДТП, проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та отримано заяву на виплату страхового відшкодування.
06 листопада 2020 року позивачка звернулась до відповідача із заявою з детальним описом обставин, при яких стався страховий випадок, та надала відповідачеві інші документи, що необхідні для вирішення питання про здійснення страхової виплати.
Листом від 27 листопада 2020 року за вих. №4132 ТДВ «СК «Кредо» повідомило позивачку ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування через порушення страхувальником п.п.17.5, 18.1.15, 18.1 договору страхування, відповідно до якого страхувальник (водій транспортного засобу) зобов`язаний негайно пройти медичний огляд для встановлення наявності/відсутності та ступеня алкогольного, наркотичного токсичного чи іншого сп`яніння водія, який керував застрахованим ТЗ у момент ДТП і одержати у медичному закладі копію медичного висновку встановленої форми. Пунктом 18.1.5 розділу 18 договору страхування передбачено, що для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен подати страховикові документи, серед яких обов`язковим для подання є медичний висновок про наявність/відсутність та ступень алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння у водія, який керував застрахованим транспортним засобом у момент ДТП.
Відповідно до ст. 3 ЦК України засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність, розумність.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.  Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
За приписами статті 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Положення вищенаведених норм права нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.
Як передбачено пунктом 15.1.5 договору страхування, укладеного між позивачем та відповідачем у даній справі, передбачено, що причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання або неналежне виконання страхувальником своїх обов`язків, передбачених п.16.2 цього договору.
Згідно п.16.2.7, 17.5 договору, після настання події, яка має ознаки страхового випадку, передбаченого п.9 цього договору страхувальник (водій транспортного засобу) зобов`язаний негайно пройти медичний огляд для встановлення наявності/відсутності ступеня алкогольного, наркотичного токсичного чи іншого сп`яніння водія, який керував застрахованим ТЗ у момент ДТП і одержати у медичному закладі копію медичного висновку встановленої форми.
Згідно з пунктом 18.1.5 розділу 18 зазначеного договору страхування передбачено, що для отримання страхового відшкодування страхувальник повинен подати страховикові документи, серед яких обов`язковим для подання є медичний висновок про наявність/відсутність та ступень алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння у водія, який керував застрахованим транспортним засобом у момент ДТП.
Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище норм закону та встановлених фактичних обставин даної справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових передумов для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підписавши договір страхування сторони погодили його умови, а відтак вони є обов`язковими для цих сторін. Невиконання позивачкою істотних умов договору потягнуло відмову у виплаті відповідачем страхового відшкодування.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.991 ЦК, п.5 ч.1 ст.26 ЗУ «Про страхування» страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.
Отже, порушення умов договору страхування страхувальником є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до п. 15.1.5 договору страхування, укладеного між позивачем та відповідачем у даній справі.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі представником позивачки ОСОБА_1 –адвокатом Плясовим А.С., були предметом розгляду суду першої інстанції, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника позивачки  ОСОБА_1 – адвоката Плясова Артема Сергійовича - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                            О.В. Карпенко

Судді                                                                 В.Г. Бородійчук                                 
                                                                               Л.І. Василенко