ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/3266/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Подобєда І.М., Березкіної О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 (повний текст складено та підписано 03.06.2021 суддя Науменко А.О.) у справі №908/3266/20

за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця”, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815 (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, ідентифікаційний код юридичної особи 40081237 (49038, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Мокрянський кам`яний кар`єр № 3”, ідентифікаційний код юридичної особи 25477298 (69013, м. Запоріжжя, вул. Загорська, буд. 15; поштова адреса: 69013, м. Запоріжжя, селище Будівельник)
про стягнення 137200 грн. 00 коп.
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Мокрянський кам`яний кар`єр №3” про стягнення штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу у розмірі 137 200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем як вантажовідправником, у залізничних накладних на перевезення невірно зазначено масу вантажу (на 9050 кг менше, ніж зазначено у накладній), що згідно зі ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для застосування до відповідача штрафу. Суду надано наступні пояснення. За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Згідно з п. 6.2. рекомендації президії Вищого господарського суду Україні 29.09.2008 за № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів що виникають з перевезення вантажів залізницею" роз`яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту, слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків. Контрольне зважування вагонів 53153664, 56264567, 56316813, 56426893, 56474687 по станції Синельникове-1 було проведено 15.10.2020. На вищевказану дату зважування, поширювались міжповірочний інтервал (державна повірка) від 02.05.2020, скріплений відбитком повірочного тавра (печаткою) та огляд-перевірка від 02.08.2020. Крім того, на зворотній сторінці титульного аркушу технічного паспорту зроблено запис, що Висновком діагностичного обстеження від 15.05.2020 №014.02/ВВ.2020 вагам подовжено термін експлуатації до 15.05.2023 року та скріплено печаткою. Оскільки, ЗВВТ Синельникове-1 було вчасно проведено державну повірку, огляд-перевірку, то сумніви Відповідача стосовно можливості зважування вантажів на таких вагах є безпідставними та необґрунтованими. Згідно комерційного акту №453603/129/8 від 15.10.2020 підписано: начальником станції - Боровик Н.В., заступником начальника станції - Чайкою О.Є., агентом комерційним - Барановою О.М. На підтвердження повноважень працівників залізниці на підписання комерційного акту було подано до матеріалів позовної заяви: наказ від 25.02.2020 №102 “Щодо призначення   відповідальних працівників станції Синельникове-1 бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів”, посадову інструкцію на ОСОБА_1 , посадову інструкцій ОСОБА_2 , та посадову інструкцію на ОСОБА_3 . Відповідно до п. 5 розділу 2 робочої інструкції агента комерційного ОСОБА_1 до посадових обов`язків ОСОБА_1 входить контрольне зважування вагонів та остання має право підпису комерційних актів.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20 відмовлено у задоволенні позову.
Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 1 статті 77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею. Комерційний акт № 453603/129/8, який складений на проміжній станції є неналежним доказом у даному спорі.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:
- комерційний акт № 453603/129/8 від 15.10.20, складений Під час перевезення вантажу по станції Синельникове-1 та є належним та допустимим доказом.
- комерційний акт № 453603/129/8 від 15.10.20 підписаний уповноваженими на те особами у відповідності до п. 10 Правил складання актів, зокрема ДС Боровик Н.В., агентом комерційним ОСОБА_1 та ДСЗ Чайка О.Є. (замість начальника вантажного району відповідно до наказу начальника станції від 25.02.2020 №102)
- посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, скаржник стверджує, що допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
- акти Загальної форми жодним чином не впливають на вирішення спору по суті.
- акти загальної форми №4313,3297 від 15.10.2020 підписані двома особами - працівниками залізниці, а саме: агентом комерційним ОСОБА_1 , ОВР Тищенко С.О., ВОХР станції Синельникове-1 Скрибченко А.М., що повністю відповідає вимогам чинного законодавства України.

У відповіді на відзив апелянтом зазначено, що:
- правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, не передбачено обов`язковості підпису працівниками ВОХР комерційних актів та надання доказів на підтвердження повноважень на осіб які підписують акти загальної форми.
- зважування вагонів №№ 53153664, 56264567, 56316813, 56426893, 56474687, які прибули на адресу ТОВ «ТРАНСВАГОН», відправником яких виступає ТОВ «Мокрянський кам`яний кар`єр №3», на станції Рубіжне Донецької залізниці проводилось зважування вагонів на вагонних вагах вантажоодержувача ТОВ «ТРАНСВАГОН» (власник ваг) модифікації ЗВВТ PC 150 заводський № 236 (прийняті в експлуатацію 03.06.1990), оскільки вагонні ваги на станції Рубіжне Донецької залізниці відсутні. Крім того, зауважуємо, що зважування вантажу на вагах вантажоодержувача на станції призначення не заборонено Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644. Простроченого терміну держповірки та контролю придатності ваг не має. Результати зважування власником вагонних ваг занесені до їх власної книги зважування (витяг з якої затверджений ТОВ «ТРАНСВАГОН»).

- контрольне зважування вагонів по накладній № 47058003 проводилось під час перевезення на станції Синельникове-1 Придніпровської залізниці, в результаті контрольного зважування вагонів, виявлено різницю в масі вантажу між фактичною та зазначеною в перевізному документі у вагонах.
Перевірка вантажу по станції призначення є лише додатковим доказом підтвердження факту невірно зазначеної Відповідачем маси вантажу у спірній накладній.
Про що скаржником вказано у додаткових поясненнях до справи.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мокрянський кам`яний кар`єр № 3” у відзиві на апеляційну скргу вказує, що:

- суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги не можуть грунтуватися на неналежно складеному комерційному акті.
- Господарським судом Запорізької області було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що. комерційний акт № 4:53603/129/8 від 15.10.2020 року є неналежним доказом у даному спорі.
- неналежним доказом комерційний акт робить виявлені під час розгляду справи численні порушення допущені залізницею під час його складання та підписання на проміжній та на станції прибуття.
- залізницею не дотримано вимог щодо наявності на станціях згідно штатного розпису відповідних посад; працівників, які обіймають такі посади; та наявність у них відповідних повноважень.
- підписанти комерційного акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (розділ «Д») не приймали безпосередньої участі у перевірці (зважуванні) вантажу, а від так «засвідчили» своїми підписами обставини, свідками яких вони не були.
- додані до апеляційної скарги копії документів не можуть бути долучені до матеріалів справи та розглядатися судом, з приводу чого подається окреме заперечення на клопотання позивача.
- за змістом та формою розпорядження № 18 від 21.03.2019 року подібне наказу № 102 від 25.02.2020 року, тому також є нікчемним документом.
- що акт підписано працівниками залізниці, які фактично не здійснювали перевірку, а лише формально заповнили розділ «Є» комерційного акту задля підтвердження даних з розділу «Д» цього акту.

Вказані доводи також викладені відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Подобєда І.М., Кузнецову І.Л.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Рішенням ВРП №1791/0/15-21 від 05.08.2021р. ОСОБА_5 звільнено з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, у зв`язку з чим, на підставі розпорядження керівника апарату суду №3419/21 від 28.10.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Подобєда І.М., Березкіну О.В.
Ухвалою суду від 28.10.2021 вищезазначеною колегією суддів справу № 908/3266/20 прийнято до свого провадження.
Щодо клопотання Відповідача про проведення судового засідання з викликом сторін, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне: 
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
За приписами ч.10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:
1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ч.6 ст.270 ГПК України).
Колегія суддів констатує, що скаржником жодним чином не обґрунтовано необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд наголошує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" запроваджено карантин на всій території країни.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

У жовтні 2020 року зі станції Ростуща Придніпровської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «Мокрянський кам`яний кар`єр» здійснило відправлення вагонів №№ 53153664, 56264567, 56316813, 56426893, 56474687 згідно накладної № 47058003 на станцію Рубіжне Донецької залізниці. 
У накладній № 47058003 від 15.10.2020 вантажовідправником ТОВ “Мокрянський кам`яний кар`єр №3” вказана маса вантажу (графа 24 накладної) – 487700 кг, код вантажу 232465 (графа 23 накладної) найменування вантажу: “щебень гранитный фракции 10х20. Вантаж розміщено й закріплено згідно з п. 3.1. схема Д гл. 14 Додатка 3 до СМГС. Відповідальний за розміщення та кріплення вантажу мастер ППУ Тонконог В.А. Власник (орендар, оператор) вагонів див. відомість. Насипом.”, (графи 20,21, 22 накладної), у графі 26 накладної зазначено, спосіб визначення маси: на вагонних весах (150 т).
Вантаж завантажено вантажовідправником (графа 28 накладної), без оголошення вартості (графа 27 накладної).
При проходженні вагонів через станцію Синельникове 1 Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначених вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено комерційний акт № 453603/129/8 від 15.10.2020 відповідно до Правил складання актів (ст. 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855.
Перевіркою було виявлено наступне: 
- в накладній № 47058003 у вагоні № 53153664 вказана маса вантажу складає 69 300 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68100 кг, що на 1200 кг менше ніж вказано у накладній; 
- в накладній № 47058003 у вагоні № 56264567 вказана маса вантажу складає 69 700 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67800 кг, що на 1900 кг менше ніж вказано у накладній; 
- в накладній № 47058003 у вагоні № 56316813 вказана маса вантажу складає 69 800 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 68250 кг, що на 1550 кг менше ніж вказано у накладній; 
- в накладній № 47058003 у вагоні № 56426893 вказана маса вантажу складає 69 300 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67650 кг, що на 1650 кг менше ніж вказано у накладній; 
- в накладній № 47058003 у вагоні № 56474687 вказана маса вантажу складає 69 700 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 669500 кг, що на 2750 кг менше ніж вказано у накладній.
Вказаний комерційний акт підписано ДС Боровик Н.В., ДСЗ Чайка О.Є., агент Баранова О.М.
За вказане порушення позивачем нараховано штраф в розмірі 137 200,00 грн. з розрахунку: 5 488,00 грн. (провізна плата за вагон) х 5 (кількість провізних плат). 

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.
Предметом спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 137  200,00грн штрафу на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України у зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.
Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Стаття 118 Статуту залізниць України встановлює, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася   аварія, збитки відшкодовуються відправником.
Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Зазначене вище щодо застосування норм матеріального права відповідає позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, в постанові від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908, статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.
Згідно з частиною першою статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
На підставі частин 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.
Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.
У частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.
Відповідно статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.
Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Отже, за змістом положень статей 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
Як убачається з матеріалів справи, на проміжній станції Синельникове – 1 Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 453603/129/8 від 15.10.2020р. (а.с.10), в якому зазначено, що на підставі атку  з/ф 4313,4317 від 15.10.2020р. станції Синельникове 1 були проведені на неелектрофікованій колії і контрольне зважування в статичному режимі  вагонів № 56426893, № 56264567, № 56316813, № 56426893, № 53153664, які прибули по груповій відправці, вказаній на звороті цього Акту. Зважування проводили  на справних вагонних 150-тн тензометричних вагах станції Синельникове 1 Заводський номер № 010, повідрених 08.05.2020р.
Зважування проводилося в присутності ДС Боровика, ДСЗ Чайки О.Є. та агент ком.Баранова О.М.
Відповідно до Наказу № 102 від 25.02.2020р.  “Щодо призначення  відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти» , в зв`язку з відсутністю на станції Синельникове-1 по штатному розкладу таких посад, як начальник вантажного району, завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 Правил складання актів, призначено відповідальними особами, які мають право підпису комерційних актів замість начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи настуних працівників:
Заступника начальника станції Чайку О.Є., 
Заступника начальника станції Бондаренко О.А. (а.с. 29).
Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі № 916/2450/17:
17. Приписами пункту 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини 2 статті 34 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) та частини 1 статті 77 ГПК України (в редакції з 15.12.2017) є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.
18. Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002.
Так, пунктом 10 Правил передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.
Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб-працівників залізниці, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник) та начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи)), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці. За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.
21. Верховний Суд погоджується з таким застосуванням судами першої та апеляційної інстанцій приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.
Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від якої колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вважає за необхідне відступати.
22. За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.
Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.
При візуальному обстеженні графи «Підписи» розділів А, Д, продовження розділів Б,В та Г, продовження розділу А, та продовження розділу Д комерційного акту № 453603/129/8 від 15.10.2020р. колегія суддів встановила, що вони містять лише підписи   ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
В графі «Продовження розділу Д» зазначено наступне:
“При зважуванні та огляді були присутні агент комерційний ОСОБА_1 , ОВР Тищенко С.О., ВОХР станції Синельникове-1 Скрибченко А.М.” (т.1 а.с. 12).
Відповідно до абзацу 2 пунтку 3 Правил складання актів, Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин,  що стали підставою для складання акта,  але не менше як двома особами.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів констатує, що обставини, що стали підставою для складання комерційного акту № 453603/129/8 від 15.10.2020р. посвідчено ОСОБА_3 та Чайкою О.Є., які не брали участі у засвідченні обставин невідповідності маси вантажу у вагонах № 56426893, № 56264567, № 56316813, № 56426893, № 53153664 масі, вказаній відправником у накладній № 47058003. 
Разом із цим доказів покладення на ОВР Тищенко С.О. та ВОХР станції Синельникове-1 Скрибченко А.М. обов`язків щодо приймання участі для засвідчення обставин,  що можуть бути підставою для складання від імені залізниці комерційних актів, як осіб, підпис яких є обов`язковим для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил складання актів, позивачем суду не надано.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ОВР Тищенко С.О. та ВОХР станції Синельникове-1 Скрибченко А.М. лише завсвідчили обставини щодо вагонів 56426893, № 56264567, № 56316813, № 56426893, № 53153664, їх вантажопідйомність, технічних стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу (розділ А) , обставини , за яких було виявлено порушення (розділи Б,В,Г,Д) про що були складано акти загальної форми № 4313, 4317 від 15.10.20220р. та на підставі акту загальної форми було складено комерційний акт №453603/129/8 визнаються колегіює суддів такими, що суперечать вимогам абзацу 2 пунтку 3 Правил складання актів.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що комерційний акт №453603/129/8 є неналежним доказом у даному спорі, що , в свою чергу, свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача, який не довів належними доказами обставин, які входять в предмет доказування та мають значення для правильного вирішення даного спору, що, відповідно, є підставою для повної відмови в задоволенні цих позовних вимог.
Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Скаржником не надано доказів на підтвердження неможливості подання доказів на підтвердження повноважень відповідальних осіб, зазначених в розділі Є комерційного акту №453603/129/8 до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, в зв`язку із чим відповідні докази (т.2 а.с. 40-42) не приймаються судом апеляційної інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, наявність в розділі Є « Відмітки станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» відмітки « Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено» за підписом заступника начальника станції Мурсалов З.А., комерційних агентів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не спростовує вищенаведених висновків, щодо визнання неналежним доказом акту №453603/129/8. 
Посилання скаржника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 23.11.2018р. у справі № 916/2450/14; від 01.06.2018р. № 910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі № 910/11397/17, від 21.05.2018р. № 916/2001/17 , від 23.06.2018р. № 916/1993/17 визнаються колегією суддів такими, що носять характер вибіркового цитування змісту зазначених постанов, без урахування загальних висновків суду касаційної інстанції, а тому є  логічною помилкою придушення доказів або помилковості неповних доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегією суддів Центрального апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а тому рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20 слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат:
У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3  153,00 грн. (т.2 а.с. 39) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.05.2021 у справі №908/3266/20 - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору у сумі 3 153,00 грн. покласти на Акціонерне товариство “Українська залізниця” (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” (49600, м. Дніпро, пр-т Д. Яворницького, 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя                                                             М.О. Дармін

Суддя                                                                                 І.М. Подобєд

Суддя                                                                                О.В. Березкіна