УХВАЛА
 
04 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 264/5806/20
провадження № 61-16818ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
13 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслало на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду                               м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було зазначено підстави касаційного оскарження.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
Касаційна скарга містить посилання на неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у разі, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Аналіз вищевказаної норми передбачає підстави для висновку, що скаржнику крім іншого необхідно чітко вказувати норму(и) права, яку(і) на її переконання застосували суди попередніх інстанцій без врахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах.
В свою чергу суд касаційної інстанції за результатами касаційного перегляду надає правовий висновок щодо застосування цієї ж норми права у даній справі.
Таким чином, скаржнику необхідно уточнити мотивувальну частину касаційної скарги шляхом зазначення тих норм права, з застосуванням яких судами попередніх інстанцій вона не погоджується та яких стосуються зазначені нею правові висновки Верховного Суду.
Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті  392 ЦПК України.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень, їх відповідне мотивування та норму(и) права, з застосуванням яких скаржник не погоджується. 
Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо), а також норму(и) права, застосування яких на переконання скаржника не відповідає усталеній судовій практиці, з урахуванням вимог цієї ухвали.
Крім того, за подання касаційної скарги не сплачений судовий збір.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За правилами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги.
З позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду у 2020 році та заявила позовну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2020 року був встановлений у розмірі 2102 грн.
Таким чином, за подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840,80 грн.
За подання касаційної скарги слід сплатити 1681,60 грн судового збору. Враховуючи сплачені грошові кошти у розмірі 908 грн скаржнику необхідно доплатити 773,60 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до             ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд,055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону
За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                              А. А. Калараш