ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 380/6447/20 пров. № А/857/14351/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Большакової О.О., Гінди О.М., 
за участі секретаря судового засідання                          Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (суддя – Крутько О.В., м. Львів, повне судове рішення складено 04 червня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Львівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому просив: визнати протиправним рішення відповідача, витяг з протоколу №45 від 20.03.2020 року, щодо відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язку військової служби, оформленого листом від 27.04.2020 за №4015 Львівського обласного військового комісаріату; зобов`язати відповідача відповідно до статті 16-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” виплатити йому одноразову грошову допомогу, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16   цього Закону).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що майор запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу з 05.08.1980 по 21.01.1999, у тому числі з 05.11.1986 по 28.10.1987 проходив військову службу та приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. Звільнений з військової служби згідно зі статтею 65 п. «в» (за станом здоров`я). Відповідно до акта судово-медичного дослідження (обстеження) № 249 від 04.02.2016 на тілі у гр-на ОСОБА_1 виявлено: 3 рубці на голові, 3 рубці на правій руці, 1 рубець на лівій руці, які є слідами загоєних ран у минулому. Характер та ступінь вираженості рубців вказують на те, що вони утворились давно, могли виникнути від дій уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані весною 1987 року. Згідно з Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол № 111 від 16.02.2016, поранення громадянина ОСОБА_1 підтверджене актом судово-медичного обстеження № 249 від 04.02.2016 Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи, травми і захворювання підтверджені свідоцтвом про хворобу № 1083/13 від 03.12.1998 ВЛК 1120ВГ, за якими він на підставі ст.ст. 23б, 70в гр. ІІІ наказу МО № 2-1994р. був визнаний «непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатний у воєнний час». Поранення, контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 352422 від 15.09.2016   ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Так, як інвалідність встановлена в 2016 році і в подальшому її не змінено, тому на переконання позивача, він має право на отримання допомоги, яка має визначатися відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на 07.11.2011), а розмір виплати відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності, звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (далі Порядок № 499). Таким чином, рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги є протиправним.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №380/6447/20 позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом   №45 від 20.03.2020 року (п.23), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №508 ЛОВК від 17.01.2020) про виплату одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення комісії Міністерства оборони України від 20.03.2020 про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги, що відображено у п.23 протоколу № 45 прийнято у зв`язку з тим, що: заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим   Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975   (далі також - Порядок №975). Крім того, суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги поза межами трирічного строку, встановленого п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Апелянт звертає увагу, що законодавцем встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права. Таким чином, на переконання апелянта, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом   №45 від 20.03.2020 року (п.23), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, є законним   та обґрунтованим, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.
Позивач та третя особа правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що майор запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу з 05.08.1980 по 21.01.1999, у тому числі з 05.11.1986 по 28.10.1987 проходив військову службу та приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. Звільнений з військової служби по статті 65 п. «в» (за станом здоров`я). 
Відповідно до Акта судово-медичного дослідження (обстеження) № 249 від 04.02.2016 на тілі у ОСОБА_1 виявлено: 3 рубці на голові, 3 рубці на правій руці, 1 рубець на лівій руці, які являються слідами загоєних ран у минулому. Характер та ступінь вираженості рубців вказують на те, що вони утворились давно, могли виникнути від дій уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Афганістані весною 1987 року. 
Згідно з Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол № 111 від 16.02.2016, поранення громадянина ОСОБА_1 , 1963 року народження, підтверджене актом судово-медичного обстеження №249 від 04.02.2016 Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи, травми і захворювання підтверджені свідоцтвом про хворобу № 1083/13 від 03.12.1998 ВЛК 1120ВГ, за якими він на підставі ст.ст. 23б, 70в гр. ІІІ наказу МО № 2-1994р. був визнаний «непридатним до військової служби в мирний час, обмежено здатний у воєнний час». Поранення, контузія пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. 
Відповідно до довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААА № 352422 від 15.09.2016 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
У січні 2020 ОСОБА_1 звернувся до Львівського ОВК з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 
До заяви додано: копії виписок із актів огляду МСЕК серії 12ААА від 352422 від 21.09.2016, Серії 12 ААА № 352544 від 18.09.2017; копія акта судово-медичного обстеження № 249 від 04.02.2016; копія довідки про проходження військової служби; копія витягу з протоколу ВЛК Західного регіону № 111 від 16.02.2016; копія військового квитка № НОМЕР_1 від 31.08.1980; копія витягу з наказу про звільнення з військової служби; копія паспорта громадянина України (витяг) та ідентифікаційного коду. 
20.01.2020 заяву з пакетом документів було скеровано встановленим порядком до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. 
19.01.2020 пакет документів позивача з заявою був повернутий на доопрацювання.
21.02.2020 аналогічний пакет вищенаведених документів позивача повторно був скерований Львівським ОВК на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі   загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. 
Комісією Міністерства оборони України 20.03.2020 з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби розглянуто питання щодо призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначення позивачу одноразової грошової допомоги, яке оформлено витягом з протоколу № 45 від 20.03.2020 (п.23). Комісія дійшла до висновку про відсутність підстав для одержання одноразової грошової допомоги позивачем з підстав: заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачений п.11 Порядку № 975, заявник звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги понад трирічний термін, передбачений п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом   №45 від 20.03.2020 року (п.23), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби є протиправним, у зв`язку з чим Міністерство оборони України зобов`язане повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №508 ЛОВК від 17.01.2020) про виплату одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спірні правовідносини регулюються   Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"   (далі Закон №2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим   Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.   
Згідно зі статтею 41   Закону №2011-XII   виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених   Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною 1   статті 16 Закону №2011-XII   передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - є гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим   Законом   мають право на її отримання.
Відповідно до пункту       4 частини 2   статі 16 Закону №2011-XII   одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Разом з тим, частиною 2   статті 16-2 Закону №2011-XII   передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2   статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності подає уповноваженому органу зазначений у пункті 11 Порядку №975.
Такими документами згідно з пунктом 11 Порядку №975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до пункту 13 Порядку №975 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею,  або у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі долучених до справи документів підтверджено, що йому було встановлено інвалідність, яка настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. Вказане підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 249 від 04.02.2016, витягом   з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол № 111 від 16.02.2016, довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААА № 352422 від 15.09.2016. 
Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травм або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Згідно з пунктом 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого   наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на   Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Так, витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва, протокол № 111 від 16.02.2016, підтверджено, що поранення громадянина ОСОБА_1 , 1963 року народження, підтверджене актом судово-медичного обстеження № 249 від 04.02.2016 Львівським обласним бюро судово-медичної експертизи, травми і захворювання, підтверджені свідоцтвом про хворобу № 1083/13 від 03.12.1998 ВЛК 1120ВГ, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.  Отже, наведеними вище доказами підтверджено відсутність у діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення/контузії.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що абзацом 6 пункту 11 Порядку №975 не передбачено надання якогось конкретного документу, який би підтверджував причини та обставини поранення, проте, зазначено подається документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Такий документ позивач надав на розгляд комісії.
Відсутність у абзаці 6 пункту 11 Порядку №975 вказівки про якийсь конкретний документ (довідка, акт, відомість тощо), який свідчить про причини та обставини поранення, дає підстави для висновку, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які свідчать про причини та обставини поранення; у випадку позивача акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 249 від 04.02.2016, витяг   з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтва у колишнього військовослужбовця, протокол № 111 від 16.02.2016, довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12ААА № 352422 від 15.09.2016.
У пунктах 21.7 та 21.8 Положення № 402, на які покликається відповідач у оскаржуваному рішенні, передбачено порядок прийняття постанови ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва), а у даному випадку рішення ВЛК (протокол № 111 від 16.02.2016) не оскаржується і ним підтверджено, що поранення ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача, оформлене протоколом № 45 від 20.03.2020, прийнято необґрунтовано, а тому таке належить скасувати.
Щодо покликань у оскаржуваному рішенні на те, що заявник звернувся з заявою про призначення одноразової грошової допомоги понад трирічний строк з дня виникнення у нього такого права, то колегія суддів зазначає таке. 
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
У справі встановлено, що позивач звернувся з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у січні 2020р., інвалідність йому встановлена 15.09.2016, тобто з пропущенням строку на звернення за призначенням такої допомоги. Однак позивач долучив до матеріалів справи виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №680 від 03.02.2017, № 10887 від 12.09.2017, № 1496 від 16.02.2018, № 10232 від 23.08.2018, № 551 від 25.01.2019, № 10890 від 30.08.2019, № 86 від 14.01.2020, № 925 від 21.01.2020, які свідчать про тривалий період перебування ОСОБА_1 у медичному закладі на стаціонарному лікуванні. 
Колегія суддів вважає, що такі документи повинні бути розглянуті на засіданні комісії Міністерства оборони України для прийняття об`єктивного та аргументованого рішення щодо ситуації заявника.
Аналізуючи обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом   №45 від 20.03.2020 року (п.23), щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлено внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби є протиправним, а ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №508 ЛОВК від 17.01.2020) про виплату одноразової грошової допомоги, як особі, інвалідність якої встановлена внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби.
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення в цій частині.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №380/6447/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. М. Гінда  	
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2021 року
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду