Справа № 738/954/21 	Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В. 	
Провадження № 33/4823/501/21 	  	
Категорія - ч.1 ст. 173-2 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М., 
з участю захисника – адвоката Корнієнко Т. М. 
Розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2021 року,  

                              В С Т А Н О В И В  :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Конятин Сосницького району Чернігівської області, громадянин України, на території України не працюючий, одружений, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований  по АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 454 грн. судового збору.
Як установив суд, 20 липня 2021 року о 06 год. 20 хв. ОСОБА_1 ,  за місцем  проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство по відношенню до  мачухи ОСОБА_2 ,   ображав її нецензурними словами, висловлював в її бік погрози фізичною розправою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, закрити провадження у справі через відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, мотивуючи тим, що під час судового розгляду  не було з`ясовано чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. Не  були допитані свідки, які б підтвердили факт  домашнього насильства. Його батько, ОСОБА_3 , який  був присутнім у судовому засіданні,  не надавав пояснення і не підтвердив,  що він висловлювався в бік своєї мачухи нецензурними словами, оскільки не хотів говорити суду неправду.
Доказів того, що ним було вчинено домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 у матеріалах справи немає, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні  тлумачитися на її користь, відповідно до положень ст. 62 Конституції України.
В апеляційному суді захисник адвокат Корнієнко Т. М. підтримала доводи апеляційної скарги, а також звернула увагу, що на день апеляційного розгляду минули строки накладення адміністративного стягнення.
Заслухавши  захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Диспозицією  частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то має бути зазначено, яка конкретно дія, до якого виду насильства відноситься та наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 
Словесні образи, не пов`язані з нецензурною лайкою, звинувачення у крадіжці речей, погрози висловлені прямо в обличчя ОСОБА_2 , яка старша від ОСОБА_1 за віком, утворюють домашнє   насильство, оскільки  спрямовані на залякування постраждалої особи, виникнення  побоювання за свою безпеку, породжують емоційну невпевненість та завдають психічної шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно рапорту  чергового інспектора  від 20 липня 2021 року,  о 06 год. 23 хв. на телефон  служби «102» надійшло повідомлення про те, що до поліції звернулась громадянка ОСОБА_2 , яка скаржилася , що по АДРЕСА_1 син побив  битою свого батька ОСОБА_3 , на неї замахувався ножем. Напередодні також заподіяв  їй тілесні ушкодження битою. (а.с.4)
Відповідно до заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 20 липня 2021 року, останні заявляли про те, що за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 погрожував їм фізичною розправою та вбивством (а.с. 5, 6).
Доводи апелянта, що судом не допитувався його батько в якості свідка, не має інших свідків, які б підтвердили вчинення ним домашнього насильства,  не виправдовують  його в інкримінованому правопорушенні.
Домашнє насильство вчиняється приховано від очевидців. У ОСОБА_2 не було підстав обмовляти сина свого чоловіка, який з ними не проживає, а тільки зареєстрований, працює за кордоном та має  родину  м. Миколаїв, що підтвердила захисник під час апеляційного розгляду.
Батько апелянта, ОСОБА_3 власноручно написав заяву виконуючому обов`язки начальника поліції  про те, що йому та його дружині, його син погрожує фізичною розправою та вбивством ( а. с. 5).
Про допит в якості свідка власного батька апелянт та його захисник не просили, свою письмову заяву ОСОБА_3 не відкликав і її змістом підтвердив факт вчинення психологічного насильства по відношенню до нього та його дружини – ОСОБА_2 .
Отже, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам, яким суд надав правильну юридичну оцінку.
Прохання захисника про закриття провадження у справі через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, також задоволенню не підлягає.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення була ухвалена 24 вересня 2021 року, в межах тримісячного строку з дня виявлення правопорушення. Строки накладення адміністративного стягнення, визначені у ст. 38 КУпАП, пов`язані  з накладенням стягнення, а не з датою  набрання чинності рішення чи перегляду його апеляційним судом. 
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 38, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Антипець