УХВАЛА

30 вересня 2021 року 
Київ
справа №1.380.2019.001539
адміністративне провадження № К/9901/13500/20  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Дашутіна І.В.,  Яковенка М.М., 
під час розгляду в порядку письмового провадження як судом касаційної інстанції справи №1.380.2019.001539 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року (головуючий суддя - Гулик А. Г.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року (головуючий суддя Кузьмич С. М., судді: Запотічний І. І., Шавель Р. М.),
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Рітейл» (далі - позивач, ТОВ «ОККО-Рітейл») звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс ВПП ДФС), в якому просило суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №0010704807 від 28 грудня 2019 року.
На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що за результатами проведеної перевірки ТОВ «ОККО-Рітейл» відповідач безпідставно дійшов висновку, що позивач порушив строк реєстрації до 15 календарних днів податкових накладних №46306 від 30 березня 2018 року, №46307 від 31 березня 2018 року, №46158 від 16 березня 2018 року, №46215 від 24 березня 2018 року. Позивач вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення № 0010704807 від 28 грудня 2018 року, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 10% податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ТОВ «ОККО-Рітейл» провело реєстрацію зазначених податкових накладних з урахуванням граничних термінів реєстрації 15 квітня 2018 року та в межах операційного дня.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 30 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року, позов задовольнив. 
Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили такі обставини.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) Офіс ВПП ДФС провів перевірку ТОВ «ОККО-Рітейл» з питань дотримання вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період 1 березня 2018 року - 30 квітня 2018 року, за результатами якої складено акт № 755/28-10-48-07/30841082 від 12 грудня 2018 року (далі - Акт перевірки).
В Акті перевірки зроблено висновки про порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних № 46306 від 30 березня 2018 року, № 46307 від 31 березня 2018 року, № 46158 від 16 березня 2018 року, № 46215 від 24 березня 2018 року до 15 календарних днів на загальну суму податку на додану вартість 15996532, 95 грн, у зв`язку з чим на підставі пункту 120-1 статті 120 ПК України на позивача податковим повідомленням-рішенням № 0010704807 від 28 грудня 2018 року накладено штрафну санкцію в розмірі 10% в сумі 1599653, 29 грн.
Рішенням ДФС України від 14 березня 2019 року № 11949/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги ТОВ «ОККО-Рітейл» податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
Задовольняючи позов і скасовуючи податкове повідомлення-рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ТОВ «ОККО-Рітейл» 15 квітня 2018 року протягом операційного дня (о 18.32 год) направило податкові накладні № 46306 від 30 березня 2018 року, № 46307 від 31 березня 2018 року, № 46158 від 16 березня 2018 року, № 46215 від 24 березня 2018 року на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) за допомогою програмного забезпечення «M.Е.Doc», використовуючи «Єдине вікно подання електронної звітності», що підтверджується протоколами відправки податкових накладних (протоколами подій щодо документу в програмному забезпеченні «M.Е.Doc» та листом-відповіддю ТзОВ «Бізнес-Баланс» від 30 квітня 2018 року, постачальника комп`ютерної програми «M.Е.Doc» для ТОВ «ОККО-Рітейл».
Однак, в порушення пункту 14 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246) протягом операційного дня 15 квітня 2018 року квитанція в електронній формі про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування платнику податку не надіслана.
З огляду на викладені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач вчинив усі залежні від нього заходи для недопущення порушення законодавства при реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Вина позивача в порушенні граничного строку реєстрації податкових накладних відсутня, що, відповідно, виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності, оскільки штраф, передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, за своєю правовою природою є фінансовою відповідальністю платника податків за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної, а відтак, може бути застосований виключно за умови наявності його вини.
При цьому, судами попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень враховані висновки щодо застосування норм права, зокрема статті 109 ПК України, викладені в постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 818/1070/17, від 26 червня 2018 року у справі № 808/2127/17, від 27 квітня 2018 року у справі № 820/4064/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 826/9114/16, відповідно до яких відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за оскарженим податковим повідомленням-рішенням.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного суду, Офіс великих платників податків ДПС (далі - Офіс ВПП ДПС, скаржник), який є правонаступником Офісу ВПП ДФС, подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували абзац дев`ятий пункту 201.10 статті 201 ПК України, відповідно до якого «датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції». При цьому, скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22 травня 2019 року № 815/2457/18, у якій в аналогічних подібних правовідносинах касаційну скаргу ТОВ «Мессем» залишено без задоволення а рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, залишено чинними податкові повідомлення рішення, яким нараховано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. 
Верховний Суд ухвалою від 15 червня 2020 року відкрив касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України з метою перевірки доводів Офісу ВПП ДПС про застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ОККО-Рітейл», посилаючись на неподібність правовідносин у цій справі з правовідносинами у справі № 815/2457/18, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, зокрема, в частині подібності правовідносин у цій справі з правовідносинами у справі № 815/2457/18, яка була предметом розгляду Верховним Судом, на висновки з постанови у якій посилається Офіс ВПП ДПС, колегія суддів дійшла таких висновків.
Усталеною є позиція Верховного Суду, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.
Крім того, при поданні касаційної скарги на цій підставі зазначені скаржником норми права, які, на його переконання, неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
У справі № 815/2457/18 судами попередніх інстанцій були встановлені такі обставини: 1) 25 жовтня 2017 року позивачем було складено податкову накладну №6 від 25 жовтня 2017 року; 2) 15 листопада 2017 року о 21:20 год. її було направлено на реєстрацію в ЄРПН; 3) 15 листопада 2017 року позивачем було отримано повідомлення про отримання звітності, що свідчить про те, що податкова накладна була доставлена в поштову скриньку ДФС України 15 листопада 2017 року о 22:58 хв.; 4) 15 листопада 2017 року о 23:03 год. на адресу позивача надійшла квитанція, відповідно до якої за результатами обробки податкової накладної документ прийнято не було з причини не реєстрації податкової накладної протягом операційного дня з 0 год. до 23 год. останнього операційного дня; 5) 17 листопада 2017 року позивачем була направлена Скарга на відмову в реєстрації податкової накладної; 6) 26 листопада 2017 року, після закінчення граничного строку реєстрації податкової накладної позивач повторно подав на реєстрацію податкову накладну№6 від 25 жовтня 2017 року, яку одразу було зареєстровано. Підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у цій справі стали висновки судів, що оскільки податкова накладна №6 від 25 жовтня 2017 року зареєстрована в ЄРПН 26 листопада 2017 року, відповідно, є встановлений факт порушення строку, визначеного пунктом 201.10 статті 201 ПК України, кількість днів затримки 11, а тому притягнення платника податків до відповідальності згідно з пунктом 120-1.1 статті 120 ПК України є правомірним. 
Однак, у справі №1.380.2019.001539 суди попередніх інстанцій встановили, що позивач направив податкові накладні для реєстрації в ЄРПН в межах операційного дня граничного строку для їх реєстрації - 15 квітня 2018 року о 18:32 год, однак, зареєстрована на наступний день 16 квітня 2018 року. При цьому, протягом операційного дня 15 квітня 2018 року квитанція в електронній формі про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування платнику податку не надіслана. Підставою для задоволення позову у цій справі стали висновки судів про те, що платник податків вчинив усі необхідні дії щодо своєчасної реєстрації податкової накладної, натомість її реєстрація була здійснена з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, що свідчить про відсутність складу податкового правопорушення, як наслідок - відсутність підстав для притягнення до відповідальності на підставі статті 120-1 ПК України. 
У касаційній скарзі Офіс ВПП ДПС зазначає, що у справі № 815/2457/18 суди попередніх інстанцій, з якими погодився Верховний Суд, визнали безпідставними посилання позивача на бездіяльність ДФС України щодо реєстрації податкової накладної за датою первинної подачі, що відбулося 15 листопада 2017 року о 21:20 год, оскільки рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не було оскаржено платником податків в судовому порядку, натомість, повторно направлено податкову накладну для реєстрації в ЄРПН.
Однак, оцінка доводів платника податків у справі № 815/2457/18 не є свідченням іншого правозастосування норм ПК України, тим більш, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог стали встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини реєстрації податкової накладної із затримкою в 11 календарних днів.
Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм, а тому сам факт наявності судового рішення, яким у задоволенні позову платника податків було відмовлено, не свідчить про застосування судами у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Оскільки касаційне провадження було відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, однак, після відкриття касаційного провадження виявилося, що правовідносини у цій справі не є подібними до справи № 815/2457/18, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України. 
Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Здійснення касаційного перегляду судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, є неможливим. Порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 КАС України, колегією суддів не встановлено, а тому касаційне провадження у цій справі належить закрити.
Керуючись статтями 339, 341, 345, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційне провадження за скаргою Офісу великих платників податків ДПС (правонаступника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.001539, відкрите на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України - закрити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон І.В. Дашутін   М.М. Яковенко