П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/634/21	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ФОП ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області (надалі – відповідач, ГУ ДПС), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.01.2021 року №00001790707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 9590,00 грн..
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що під час перевірки перевіряючими було пред`явлено письмову вимогу про надання (серед іншого) первинних документів, які свідчать про оприбуткування товару, який знаходиться за місцем реалізації та зберігання. Позивач виконала вимогу перевіряючих та надала первинні документи за період діяльності з 27.11.2019 року по 09.12.2020 року, що підтверджується описом, який був наданий відповідачу до закінчення перевірки. Ніяких інших вимог щодо надання додаткових документів за інші періоди перевіряючі не мали права висувати, і не, висували, оскільки вони не входять в перевіряємий період. Однак, відповідач все одно виніс в акті перевірки зазначив про порушення позивачем норм ПК України та прийняв оскаржуване рішення. Позивач вважає оскаржуване рішення неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 1999 року, основним видом діяльності якої згідно КВЕД 47.19 є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
ГУ ДПС з 09.12.2020 року по 18.12.2020 року на підставі наказу від 08.12.2020 року №364 проведено фактичну перевірку кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належать суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 , щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та імпортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
В ході перевірки відповідачем встановлені наступні порушення:
- п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушено використання режиму програмування найменування підакцизних товарів та обліку їх кількості;
- п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: ведення з порушеннями обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані в установленому порядку.
Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки від 21.12.2020 року №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з актом фактичної перевірки від 21.12.2020 року №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 подано заперечення на акт фактичної перевірки від 21.12.2020 року №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 на адресу ГУ ДПС.
За результатами розгляду заперечення на акт перевірки від 21.12.2020 року №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 , відповідачем встановлено технічну помилку в тексті акта фактичної перевірки від 21.12.2020 року №2518/14/19/07/ НОМЕР_1 , у зв`язку з чим останнім внесені зміни: в заголовку акта дату « 11.12.2019» замінено на дату « 18.12.2020»; в підпункті 3.2 розділу 3 акта число « 17» замінено на число « 18», відповідь на заперечення, надіслана ФОП ОСОБА_1 поштовим відправленням.
На підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2020 року №00001790707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 9590,00 грн., з них 5100,00 грн. за порушення п.11 ст.3, та 4490,00 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку податковий орган, складаючи акт перевірки та податкове повідомлення-рішення, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зробив хибний висновок, який не підтверджується жодним належним та допустимим доказом.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Перевіркою встановлено випадок проведення розрахункової операції в кафетерії ФОП ОСОБА_1 з продажу підакцизного товару, а саме: горілки «Немирів» ШТОФ, 0,100 л (2 порції по 0,05 л.), вміст спирту 40% об., вартістю 34,00 грн. через реєстратор розрахункових операцій «ВАМП-МІКРО», заводський №ХМ48005294, фіскальний №3000829033, без використання режиму програмування назви товару, а саме в фіскальному чеку зазначено назву товару: «водка», без зазначення найменування виробника, торгівельної марки та інших ознак алкогольного напою, що унеможливлює однозначно ідентифікувати товар в документообігу суб`єкта господарювання, та є, на думку відповідача, порушенням п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
У зв`язку з виявленням відповідачем такого порушення, на позивача накладено штраф в розмірі 5100,00 грн..
Згідно п.2 розділу І «Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року №13 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за №220/28350, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана норма вимагає ідентифікації товару саме в документообігу суб`єкта господарювання, а не серед загального масиву товарів.
З позовної заяви вбачається, що ФОП ОСОБА_1 має довготривалі договірні відносини з постачальниками алкогольних напоїв, та завжди реалізовувала тільки один вид горілки: «Неміров ШТОФ». Це підтверджується і самим змістом акту перевірки - за наслідками проведеної інвентаризації товарів, що знаходились в реалізації, не встановлено інших марок горілки, окрім «Неміров ШТОФ».
Таким чином, для цілей документообігу ФОП ОСОБА_1 таке програмування горілки за найменуванням є достатнім, та дозволяє однозначно ідентифікувати горілку у власному документообігу ФОП ОСОБА_1 ..
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач придбавала товар горілку «Неміров ШТОФ» та реалізовувала саме такий товар (горілку) з такою назвою. В підтвердження зазначеного позивачем до справи були надані копії видаткових накладних та копії чеків про придбання товару горілки саме «Неміров ШТОФ», а не іншої горілки.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність з боку позивача порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Також в акті перевірки зазначено, що позивачем порушено п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
Згідно Наказу ГУ ДПС у Миколаївській області про проведення перевірки позивача №364 від 08.12.2020 року перевірка проводилась за період діяльності позивача з 27.11.2019 року по дату закінчення перевірки. Під час перевірки перевіряючими було заявлено письмову вимогу у формі запиту №1 від 09.12.2020 року. В такому запиті від позивача вимагалось надати (серед іншого) первинні документи, які свідчать про оприбуткування товару, який знаходиться за місцем реалізації та зберігання. В запиті також було зазначено, що первинні документи слід надати за період діяльності з 27.11.2019 року по 09.12.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було надано перевіряючим первинні документи за період її діяльності з 27.11.2019 року по 09.12.2020 року, що підтверджується описом, який був наданий відповідачу до закінчення перевірки - 16.12.2020 року (перевірка закінчена 17.12.2020 року, акт складено 21.12.2020 року).
Суд першої інстанції вірно зазначив, що ніяких інших вимог щодо надання додаткових документів за інші періоди перевіряючі не мали права висувати, і не, висували, оскільки вони не входять в перевіряємий період.
Натомість, згідно наданих позивачем до матеріалів справи доказів, всі товари, які зазначені в акті перевірки як не підтверджені первинними документами, придбавались раніше ніж 27.11.2019 року, тобто до періоду що перевірявся.
Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», облікова політика - це сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.
Отже, ведення бухгалтерського обліку та визначення облікової політики для фізичної особи - підприємця не є обов`язковими, тому посилання відповідача у відзиві на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є недоречними.
Разом з цим, відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет
Отже, законодавством не встановлено порядку ведення обліку товарних запасів фізичною особою - підприємцем, а міститься лише вимога про наявність документів, що підтверджують походження товару.
Таким чином, позивач повністю виконав вимогу перевіряючих, згідно запиту №1 від 09.12.2020 року, а саме надала перевіряючим первинні документи за період який охоплюється перевіркою (з 27.11.2019 року по 09.12.2020 року), які підтверджують походження товару.
Також позивачем разом з позовною заявою було надано суду первинні документи, які підтверджують походження товару, який, на думку перевіряючого органу, не підтверджений первинними документами, оскільки був придбаний до перевіряємого періоду. Ненадання цих документів до перевірки спричинено лише тим, що вони не вимагались перевіряючими та не входять до періоду перевірки.
Виходячи з наведеного, колегія суддів робить висновок, що визначені в акті перевірки порушення з боку позивача норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованими, а тому спірне податкове повідомлення-рішення від 13.01.2021 року №00001790707 підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.