22-ц/804/3013/21 
                                                                                234/7255/19 
                                               
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 234/7255/19
Номер провадження 22-ц/804/3013/21
24 листопада  2021 року             м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Корчистої О.І., Никифоряка Л.П.
сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 вересня 2021 року, вступна і резолютивна частина якого складено суддею Костюковим Д.Г. в м. Краматорськ в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 20 вересня 2021 року у невизначений час, повний текст складено 30 вересня 2021 року -

ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.09.2015 року він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000 доларів США в рахунок подальшого придбання ним автомобіля Hyundai Santa FE д/н НОМЕР_1 , який належав сину відповідача ОСОБА_3 . На підтвердження цього факту була складена розписка. Сторони домовилися, що решту суму в 5000 доларів США ОСОБА_1 передасть ОСОБА_2 згодом, а син останнього у свою чергу, перереєструє вказаний автомобіль на позивача. У приміщенні нотаріальної контори була посвідчена довіреність від імені сина відповідача ОСОБА_3 на право користування автомобілем дружиною позивача ОСОБА_4 . У липні 2016 року ОСОБА_1 дізнався, що 24.05.2016 року заочним рішенням Краматорського міського суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 були задоволені та вищезазначений автомобіль було витребувано виконавчою службою, а довіреність на право користування автомобілем була скасована. На час звернення позивача до суду, домовленостей щодо передачі вказаного автомобіля між сторонами не досягнуто, відповідач відмовляється повертати позивачеві грошові кошти за розпискою.
З урахуванням вищезазначеного, просив стягнути з відповідача на його користь суму грошових коштів в розмірі 133400 грн., що еквівалентно 5000 доларів США станом на 24.04.2019 року.
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.09.2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 133400,00 грн. 
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19.11.2019 року, заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду від 30 вересня 2019 року у цивільній справі № 234/7255/19 (провадження № 2/234/2294/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задоволено та заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 вересня 2019 року скасовано, справа призначена до розгляду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
20 вересня 2021 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів  відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального права та процесуального права. 
Зазначає, що проведення фізико-хімічної експертизи давнини підпису не спростувало б факту підписання розписки відповідачем, тому, зловживаючи своїм правом стороною позивача було заявлено експертизу, метою проведення якої було б знищення доказу, наданого позивачем.
До того ж, відповідачем жодним чином не спростовано те, що в розписці не його підпис.
Вважає, що суд помилково послався на ч.4 ст. 82 ЦПК України, оскільки матеріали справи  № 234/12780/16-ц не досліджувалися.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
15 листопада 2021 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що  суд першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про те, що в судовому засіданні не було доведено факт підписання наданої суду розписки саме відповідачем ОСОБА_2 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Відповідно до розписки від 02.09.2015 року, яка була надана позивачем на підтвердження його позовних вимог, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5000 доларів США у рахунок часткового погашення вартості проданого ним ОСОБА_1 автомобіля марки Hyundai Santa FЕ, д.н. НОМЕР_1 , який оформлений на його сина ОСОБА_3 і коштує 10 000 доларів США. Для гарантії погашення залишку суми ОСОБА_1 зобов`язується написати власноручну розписку. Для керування автомобілем його син надасть довіреність на право керування на ОСОБА_1 або його дружину ОСОБА_5 . Строк повернення решту коштів за автомобіль встановлений до 01.01.2016 року. 
Судом встановлено, що вищевказаний текст повністю виконаний печатним способом, на зазначеній розписці надруковано прізвище відповідача, біля якого наявний рукописний підпис.
Також дана розписка підписана свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що приблизно п`ять років тому, точну дату він вже не пам`ятає, коли він знаходився на роботі, його покликав до себе в кабінет директор ОСОБА_1 . Коли він прийшов, то в кабінеті був ОСОБА_1 та ще якийсь чоловік, який себе не називав. ОСОБА_1 сказав йому, що це ОСОБА_2 , якому він передав 5000 доларів США за автомобіль, про що потрібно розписатись в розписці. На прохання ОСОБА_1 він підписав напечатану розписку. Крім них трьох у кабінеті більше нікого не було. Факту передачі грошей він не бачив. Чоловік, якого ОСОБА_9 представив як ОСОБА_10 , по факту передачі грошів та по змісту розписки нічого не казав.
На підтвердження або спростування достовірності розписки призначалася фізико-хімічна експертиза давнини документу, з метою з`ясування дати складення спірної розписки, однак представником позивача не надано дозвіл на пошкодження даного документу, що є обов`язковою умовою для надання висновку експертом.
Крім того, суд зазначив, що питання укладання даної спірної розписки було також предметом розгляду у цивільній справі №234/12780/16-ц та при прийнятті рішення судом не було взято її до уваги через відсутність належних доказів на підтвердження зазначених у ній обставин.
Як вбачається з копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнута не повернута частина боргу за договором позики від 02.09.2015р в розмірі 3717 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 01.01.2016р еквівалентно 89210,48грн.; проценти за користування позикою за період з 01.01.2016р по 05.08.2016р в розмірі 5938,54грн; 3% річних з простроченої суми за період з 01.01.2016р по 05.08.2016р в розмірі 1598,46грн.; суму нарахованого індексу інфляції за період з 01.01.2016р по 30.06.2016р в розмірі 4414,71грн; у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 551,20грн, а всього в розмірі 101162,19грн. 
Постановою Донецького апеляційного суду від 05.03.2019 року, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року змінено, виключено із судового рішення вказівку про здійснення перерахунку суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долара США на 01 січня 2016 року. У частині стягнення 5938 грн. 54 коп. процентів за користування позикою; 1598 грн. 46 коп. – 3% річних; 4414 грн. 71 коп. інфляційних втрат; судового збору – рішення суду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 62,93 доларів США - 3% річних. В іншій частині щодо стягнення 3717 доларів США основного боргу рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11 червня 2018 року залишено без змін.
Заперечуючи проти позову представник відповідача ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_2 спірну розписку не складав, грошових коштів від позивача не отримував, при складенні розписки та підписанні її свідками присутнім не був. Зазначена розписка була сфальсифікована позивачем. Наявний в ній підпис відповідачу не належить. Також вказує, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про те, що невстановленою особою було підроблену розписку, яку останній надав до суду, внаслідок чого було винесено заочне рішення про стягнення з нього грошових коштів. За цим фактом були внесені відомості до ЄРДР. Крім того зазначив, що 02.09.2015 року саме відповідач ОСОБА_2 передавав ОСОБА_1 у борг 5000 доларів США та рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2018 року, зміненого постановою Донецького апеляційного суду від 05.03.2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнута не повернута частина боргу за договором позики від 02.09.2015 року.
Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд зробив висновок, що ОСОБА_1   не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог.
З таким висновком суду погоджується колегія апеляційного суду з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Як вбачається  із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 заперечував факт підписання спірної розписку. 
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
У даній справі за клопотанням сторони відповідача призначалася фізико-хімічна експертиза давнини документу, проте представником позивача не було надано дозвіл на пошкодження даного документу, що є обов`язковою умовою для надання висновку експертом.
Тобто,  підтвердити чи спростувати факт підписання відповідачем спірної розписки за допомогою висновку експертизи не виявилося можливим.
Відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Із наданих відповідачем документів вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів за фактом підробки незаконного документа та його незаконного використання, а саме, боргової розписки (т.1.а.с.83).
Під час одночасного допиту осіб, який було проведено 17.03.2020 року із свідком ОСОБА_8 та відповідачем, вказаний свідок пояснив, що ОСОБА_2 він бачить вперше, крім того, коли ОСОБА_1 надавав друкований текст  розписки ОСОБА_8 він поставив на ній свій підпис, однак на той час підпису від імені ОСОБА_2 на розписці не було, факт передачі грошей він не бачив (т.1. а.с.121-124).
  Судом було допитано свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні також надав суперечливі покази. 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів  критично  ставиться до розписки від 02.09.2015 року, оскільки вона має вирішальне значення в даній цивільній справі, проте  її достовірність не була підтверджена при розгляді справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково послався на ч.4 ст. 82 ЦПК України, оскільки матеріали справи  № 234/12780/16-ц не досліджувалися, на правильність висновків суду не впливають.
За таких обставин, першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками з ухваленням нового рішення немає.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

            Судді: