УХВАЛА
18 жовтня 2021 року
м. Київ
провадження № 13-196зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача   ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 , ОСОБА_14 
розглянула заяву засудженого ОСОБА_15 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) вироку Верховного Суду Автономної Республіки Крим від 22 березня 2001 року і
встановила:
Як убачається зі змісту поданої заяви, вироком Верховного Суду Автономної Республіки Крим від 22 березня 2001 року, залишеним без зміни 24 травня 2001 року Верховним Судом України, ОСОБА_15 було засуджено за пунктами «ж», «з» ст. 93, статтями 69, 70, 190-1, 208, ч. 2 ст. 75, ч. 2 ст. 86, ст. 17, ч. 2 ст. 86, ст.  86 1, ч. 2 ст. 123, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 215-3, ч. 1 ст. 222, ч. 2 ст. 223 Кримінального кодексу України 1960 року  до покарання у виді довічного позбавлення волі. 
Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, яким було визнано такими, що не відповідають Основному Закону України, окремі положення статей 81, 82 Кримінального кодексу України (далі – КК), засуджений ОСОБА_15 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) з питанням перегляду за виключними обставинами зазначеного вироку. На думку автора звернення, висновки органу конституційної юрисдикції свідчать про незаконність довічного позбавлення волі, а тому є підстава для заміни призначеного заходу примусу на позбавлення волі в межах відбутого строку і звільнення його з ув?язнення.
Від дня надходження заяви до 18 жовтня 2021 року її автоматизований розподіл не було здійснено з підстав, передбачених підпунктом 2.3.3. Положення про  автоматизовану систему документообігу суду.
Велика Палата, перевіривши підстави для відкриття провадження за заявою, виходить з такого.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК установлення неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи. 
Конституційний Суд України рішенням свого Другого сенату від 16 вересня 2021  року № 6-р(ІІ)/2021 визнав такими, що не відповідають Основному Закону України, положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК через неможливість їх застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Верховну Раду України було зобов`язано невідкладно привести вказані статті КК у відповідність до Конституції України, законодавчо унормувати порядок заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Отже, виконання приписів Конституційного Суду України, відображених у рішенні, на яке посилається засуджений, насамперед повинно бути здійснено шляхом унесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид заходу примусу, як довічне позбавлення волі. 
Удосконалення нормативно-правових актів є прерогативою законодавчої влади і  не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якої охоплюється внесення змін до чинного законодавства України.
Крім того, питання про умовно-дострокове звільнення осіб від відбування призначеного покарання та заміна його невідбутої частини більш м`яким вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК, тобто місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. 
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваного судового рішення. 
Таким чином, у відкритті провадження за зверненням засудженого ОСОБА_15 слід відмовити, а заяву – повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_15  про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК вироку Верховного Суду Автономної Республіки Крим від 22 березня 2001 року.
Заявуповернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       ОСОБА_1 
Судді:                                      ОСОБА_2                                                ОСОБА_9 
ОСОБА_3                                            ОСОБА_10 
ОСОБА_4                                                 ОСОБА_11 
ОСОБА_5                                        ОСОБА_12      
ОСОБА_6                                                  ОСОБА_13 
ОСОБА_7                                                       ОСОБА_14 
ОСОБА_8